L13 
za takovi posao, jer mu je glavna dužnost istraživati našu faunu, a osim što 
je muzej posebno dotiran za svrhu istraživanja zemlje dobio je autor u istu 
svrhu još od akademije posebnu potporu. Ovo je autorova prva radnja od 
kada je muzejalni kustos. Moramo odmah reći, da nismo ni malo zadovoljni 
s tim rezultatima, jer po njihovoj znanstvenoj vriednosti ne stoje u razmjerju 
S potrošenim vremenom i sredstvima. 
Kao i prije tako su i sada glavni objekti radnje hidroidni polipi, uz 
to se nalaze još njeki dodatci. Opet nalazimo ono (kod takovih radnji neiz- 
bježivo) suhoparno nabrajanje oblika, koji su svi bez iznimke već dobro po- 
znati, ne samo u opće, nego i kao stanovnici Jadranskoga mora, samo s malo 
drugih nalazišta. Od 33 (osim ? var.) u toj radnji izbrojane vrste Hidroida 
samo je jedna jedina nova (ne u opće nego samo za Adriju), a veliku većinu 
ostalih bilježi autor već po treći put. Kraj postojećih, često mnogostrukih 
opisa dodaje autor tu i tamo nadopunjujuće bilješke i mjerenja. Ova bi 
potonja bila dobro došla, jer podaju građu za isporedbu s istim oblicima 
drugih nalazišta. Istoj bi svrsi imali služiti i oni primitivni crteži, samo što 
gube tu vriednost, jer im na koncu konca ipak neznamo pravoga mjerila 
u koliko nisu u tekstu aps. veličine (prosječne?) naznačene. 
Ovaj put je autor pokušao po sebi suhoparnu faunističku građu oži- 
viti, te je u uvodu iznio neka opažanja primjenjujući ih, te je odmah u po- 
četku postavio dalekosežno pitanje: »Koliko razne pojave Jadranskoga mora 
utječu na način života i tjelesni razvoj njihov« (sc. hidroidnih polipa). Me- 
đutim taj mu je pokušaj vrlo slabo uspio, te nismo ni najmanje zadovoljni 
s njegovim odgovorom. Za rešavanje takovoga pitanja potrebna je prije 
svega iskušana sposobnost i sprema za ispravno tumačenje učinjenih opa- 
žanja (bijološka primjena), a zatim i veća količina činjenica. Smiju se 
naravno u. tu svrhu upotrebiti i data iznesena po drugim autorima. Našem 
autoru međutim svega toga ne dostaje. Da dokažemo! 
| Nitko pametan neće osporiti, da vanjski životni uvjeti utječu na orga- 
nizme. Ipak je kud i kamo pretjerano iskrozneispravno tvrditi 
ovako: »Organizam je čitavim svojimliceminačinom života 
čedo onamošnjih prilika, rezultanta fizikalnih i bionom- 
skih sila«. To su prazne riječi, jer autor toga ne dokazuje niti bi 
mogao dokazati. Prema tomu je već autorova izlazna točka za općenita razlaganja 
kriva. Hidroidni su polipi svuda gdje dolaze stanovnici litoralne zone, iz- 
nimke (n. pr. pelagični oblici) su vrlo rijetke. Kod nas pak u opće nema 
pelagičkih polipa (Meduze i Siphonophora žive pelagički). Ne slažemo se 
prema tome s autorom, kad on ubraja u pelagičke takove oblike, koji su 
uvijek za podlogu pričvršćeni, a samo onda dolaze na površinu, kad im pod- 
loga (alge) bude silom i slučajho otrgnuta.! Te otrgnute alge (sargassum) 
lebde kod nas već prema prilikama duže ili kraće blizu površine morske, a onda 
propadaju. Nije stalan karakter ni jedne naše vrste hidroidnih 
polipa, da stalno na plivajućim algama dolaze. 
I Isp. O. Maas: Die craspedoten Medusen. Erg. d. Planktonexp. Bd, 
JI. Kiel u. Leipzig. 1893. Str. 70. i 
8 
