8 



BERBERIS — BINKA 



af hvilket erhälles det i handel före- 

 kommande Benzoeharts, hvaraf fås 

 Benzoesyra. 



Berberis, m. == Surtorn. Det 

 förra namnet är likväl mest brukligt i 

 skriftspråket. 



Berberisrost, se Rost. 



Bergamot (uttalas oftast Perga- 

 mott), m., en sorts runda, mycket saf- 

 tiga Päron. 



Bergamotolja, f., en eterisk olja 

 af pomeransskal. 



Bergbräcka, se Bräcka. 



Bergdusk, m., en prydlig fjellväxt 

 af slägtet Bräcka, med y fvig blomruska, 

 hvita blommor : Saxifraga Cotyledon L. 



Berg-gröe, se Gröe. 



Berggyllen, se Gyllen. 



Bergklöfyer, se Klöfver. 



f Bergknopp, Linné, en art Fet- 

 knopp {Sedum rupestre L.). 



i Bergmynta ^ Harmynta. 



Bergrör, se Rör. 



Berg-skrabba, f., en mångårig ört, 

 växande på Öland och Gotland, med 

 talrika blå, i ett hufvud samlade blom- 

 mor, fyra fria ståndare: Globularia 

 vulgaris L. Benämnes i trädgårds- 

 språket vanligen Blåboll. 



t Berg-skälla, f.. Liljeblad = 

 Svarthö. 



Bergslok, se Slokgräs. 



Bergspring, n., smärre Braken- 

 arter, tillhörande slägtet Asjylenium L., 

 växande i bergspringor. Sjelfva hällar- 

 na grönska om vintern af Bergspring. 



Bergsyra, se Syra. 



f Bergsöta = Stensöta. 



Berthram, se Battram. 



Beskapel, se Apel. 



BesksÖta, f., en klängande buske 

 af Bolmväxternas familj, med knippe- 

 vis sittande blå blommor och röda bär : 



Solanum Dulcamara L. Bären kallas 

 Hållbär Smal., Ormbär Österg., Troll- 

 bär Söderm., Villbär Verml. 



Beta, f., ett för bordet, för socker- 

 beredning och till foder allmänt odladt 

 örtslägtc: Beta L. Man skiljer deraf 

 flera arter: Rödbeta, Hvitbeta, Foder- 

 beta. 



Betel, m., som i Orienten allmänt 

 tuggas såsom tobak, beredts af bladen 

 utaf Piper Betle L. och af irulcterna 

 utaf Äreca Catechu L. 



Bibinell, förderfvadt uttal af Pim- 

 pinell.^ 



f Bigarrå, m., en artförändring af 

 Körsbär. 



Binda, f. Detta namn tillkommer 

 rätteligen afdelningen Helxine af släg- 

 tet Polygonum eller Slideknä, hvars 

 arter slmgra sig omkring andra växter, 

 såsom Äkerbinda [Polyg. Convolvulus 

 L.) och Löfbinda (P. dumetorum L.), 

 den förra växande på åkrar, den senare 

 bland buskar.^ Oegentligen är namnet 

 tillagdt dels Åkervindan, emedan den- 

 na likaledes omslingrar andra växter, 

 t. ex. benämningarna Drabinda, Snar- 

 binda (snärjbinda), och dels Snarref- 

 van, t. ex. Hummelbinda (Dal^rne), 

 Linbinda, Bindsleskorf (se Skorf). 



Bingel, m., en mångårig ört med 

 små, gröna, enkönade blommor, utan 

 kronblad, och med tvåknölig frukt: 

 Mercurialis perennis L. Torkad blir 

 Bingelen svartblå,- hvilket i förening med 

 det Latinska namnet förvärfvat honom 

 rop för magiska egenskaper. Bingelen 

 »är en skadelig växt för furen, sa väl 

 som för menniskan». Linnés Öl. resa 146. 



Binka, f., örtslägtet Erigeron L., 

 skildt från öfriga Boväxter genom sina 

 smala, nästan trådlika strålblommor. 

 Rödbinka {E. acris l.) är allmän. 



Ämn. Hos äldre förf. föres denna 

 växt till slägtet Gråbo och benämnes af 

 Franckenius och Tillandz Rödbo. Nam- 

 net Binka är en flexion af Bo, liksom 

 Böna, Bynke. Namnet Rinka — i Back- 

 rinka. Dal. — är troligen samma namn, 

 men föres till AchiUea. 



