^^^^ 



ju//i^^^fr' 



/icd^U^^ .v^yt^ 



BISAM — BJÖRK 



f Bisam, m., utgår alldeles. 



f Biskopsört, efter Liljeblad -- 

 Fingerhatt. 



Bitterblad, n., en art af Pilört, 

 utmärkt genom brännande smak: Po- 

 hjgonum Hydropiper L. 



Bitterkrasse, se Krasse. 



Bittermjölke, n., ett örtslägte 

 snarlikt Hökfibla, men skildt derifrån 

 genom på tvären strimmiga frukter 

 ocb genom fruktfjun på stift. Picris 

 hieracioides L., med mycket sträfva 

 blad ocb bitter mjölksaft. 



Bitternäfva, f., ett af de mest för- 

 olyckade namn, gifvet i systematiskt 

 Intresse åt ofvan anförda Bitterblad. 

 Huru man för Polygonum fått det 

 orimliga slägtnamnet Näfva, bvilket 

 su väl passar till Geranium, se under 

 Näfva. 



Bittersalsa, f., se Krasse. 



Bittersöta = Besksöta. 



Bitter växter, naturliga familjen 

 Gentia riEce Juss., Tvuhjertblads växter 

 med sambladig, regelbunden krona; 

 frukten fyi, tvåskalig, med frön fästa 

 vid skalens kanter. Hit höra Stålört, 

 Arun ocb Blacken. 



f Bitterört, f. Ett sådant namn 

 tinnes icke; Alyssuvt heter Sandhvita. 



Bjn^g*, n,, den fornsvenska benäm- 

 ningen pä "äd-esslaget Hurdeum L. I 

 vårt folkspråk är det vanligaste nam- 

 net Bygg, liksom i Isländskan (Dan- 

 skan har Byg, Engelskan Big) ; men i 

 skriftspråket brukas nästan uteslutan- 

 de benämningen Korn, i bibeln både 

 Bjugg och Korn. — Man har deraf 

 flera arter med egna namn. Jfr Korn. 



i Bjälla,f., benämnes i vissa lands- 

 orter Lilla Blåklockan, t. ex. i Småland 

 Dombjälla, i Dalsland Märrbjälla. - 

 Jfr Skälla. 



Björk, f., ett allmänt bekant slägte, 

 tillhörande Kummerträden {BetuUnece 



KicH.). Björken är ett äkta nordiskt 

 träd, som äfven på fjellen närmar sig 

 snögränsen. 



Björkens runda, hvita stam 

 Sken lik en pelare af silfver fram. 



FRANZÉN 3: 180. 

 Som skalden till sin himmel, har jag 



trängtat 

 Till. björkarna omkring min moders 

 hus. 

 TEGNÉR 2: 48. 

 Jag minnes dig i aftonskuggans sus- 



ning 

 Af höga björkar vid den stilla sjö. 



GEIJER I. 3: 323. 

 Björkarna gro kring den älskades graf 

 Och fläta sitt skugghvalf deröfver. 



SEHLSTEDT 1: 4. 



Dvergbjörk, en förkrympt buske, 

 med små, runda löf, växande i fjell- 

 och bergstrakter: Betula nana L. 

 Denna har mångfaldiga namn i all- 

 mogespråket, såsom Fredagsbjörk 

 {Långfredagsbjörk, se detta ord), 

 Horbjörk, Källingbjörk, Myrbjörkm. 

 fl. Ofta säges ris i stället för björk. 



Fjellbjörk, en medelstor buske, 

 mest lik Dvergbj orken, men högre, 

 upprätt växande : B. alpestris Fr. 



Glas- eller Svallbjörk, träd, med 

 lösare ved, klibbiga årsskott och knop- 

 par: P. odorata Bechst. 



Häng- eller Slokbjörk, gammal 

 Masurbjörk, med hängande grenar. 



Så viftar ock hängbj orkens midsom- 

 marsdrägt 



Kring snöhvita stammen för vind- 

 alfers flägt. 

 LiNG 1: 140. 



Kartbjörk, gammal björk, synner- 

 ligast Svallbjörk, af hvilkeu näfvern 

 blifvit flådd, hvarefter barken blir 

 skroflig, lik kart på ett sär. 



Marbjörk, högväxt buske, med fin- 

 ludna qvistar och löf: B. pubescens 



Ehrh. 



Masurbjörk, högstammigt träd, 



med triangulära, långspetsade blad, 



liksom qvistarne kådprickiga : B, ver- 



rucosa Ehrh. Har den hårdaste ved. 



En gammal, knotig björk med masur 



inne. 



RUNEBERG 5: 49. 



V 



