16 



BRUNROT — BRASMA 



RioH. — Enligt Wahlenberg benämnes 

 (len äfven Brunstolar. 



T Bruiirot, ett i tredje uppl. af 

 Liljeblads Flora genom tryckfel till- 

 kommet, sedermera af Dalin upptaget 

 namn, i stället för Bunrot. 



Bruiiskära,f.,ettslägte bland Bo- 

 växterna, från alla skildt genom 2 — 4 

 sträfva borster å fruktens spets: Bi- 

 dens L. Arterna af Brunskära växa på 

 våta ställen och äro bekanta färgväx- 

 ter. 



Brunört, f., äfven Bruntuppor, 



f. pl., en lågväxt ört med bruna ax, 

 tillhörande Sugeväxterna : Prunella 

 vulgaris h. I Dalarne lär det senare 

 namnet tilläggas Geranium silvaticum 

 L. ; säkerligen af misstag, då ingen an- 

 ledning dertill finnes hos detta slägte. 



i Brygger, Brygdtuppor, f. pl. 



(Dalarne.) Detta namn tyckes vid för- 

 sta påseendet afse växtens användande 

 som Humle, helst den i nämnda land- 

 skap tillika kallas Backhumle; men 

 emedan namnet är allmännare brukligt 

 på Jutland och der förekommer äfven 

 i sammansättningar, t. ex. Qedebryg- 

 ger, Smörbrygger, torde för det samma 

 hafva funnits ett gammalt, nu förloradt 

 stamord. 



f Brågon, Bråke, Bråkbnske, 

 se Brake. 



f Bråssor, Brässor, f. pl., Dals- 

 land = Röllika. Namnet är, enligt 

 uppgift, härledt af det fornnordiska 

 bregda, skifta färg, och skulle således 

 motsvara — rödleka. 



Bräcka, f., ett artrikt örtslägte, 

 med fem kronblad, tio ståndare och 

 två nedtill sammanväxta, i spetsen 

 skilda fröhus: Saxifraga L. De flesta 

 arterna äro små fjellväxter, hvarföre 

 endast få erhållit namn i allmänna 

 språkbruket, nemligen: 



Bergbräcka, f i ellväxt,vanligen kal- 

 lad Bergdusk. Se detta ord. 



Knylbräcka, en allmän art, med 

 hvita blommor och under jorden bil- 

 dade groddknoppar, i folkspråket be- 

 nämnd Lärftsblomma: S.granulata l. j/' 



Myrbräcka, en i djupa kärr växan- 

 de art, med gula blommor: S. Hir- 

 culus h. 



Stenbräcka, en refvigt växande 

 art, med enblommiga skaft och vackra*^ 

 rödblå blommor: S. oppositifolia L. 



i Brädspelslilja, se Kronlilja. 



Braken, n., gemensamma namnet 

 på hela familjen Bräkeuväxter, Filices 

 L., Groddtrådsväxter försedda med 

 kärl. Ordet ingår derföre som subjekt 

 i de flesta slägtnamnen. Braken i sin 

 egentligaste mening är Pteris aquilina 

 L. eller Örnbräken, hvilket så mycket 

 mindre kan kallas Ormbunhe som det 

 aldrig växer i bunkar (bunkvis), utan 

 alltid enstaka och just derföre äfven 

 kallas Enstapel efter dess Isländska 

 namn einstqpi. 



i Bränna, f., Smal. == Brännande 

 Pilört. 



f Brännbär, Jemtl. = Hallon. 

 Jfr Bringbär. 



Brännässla, se Nässla. 



f Brännört, en i Dalins ordbok 

 upptagen felaktig öfversättning af Cle- 

 matis flammula L., hvilken har sin be- 

 nämning af den rika, liksom lågande 

 vippan. Växten finnes icke i Sverige 

 och är så föga märkvärdig, att den ej 

 förtjenar eget Svenskt namn. Af släg- 

 tet Clematis finnas flera andra, odlade 

 arter, hvilka bäst bibehålla sina Latin- 

 ska namn. 



Bräsma, f., en i Göta rike bruklig 

 benämning på Ängkrasse och så all- 

 mänt bekant, att den förtjenar uppta- 

 gas. — Blommar vid braxnens lektid 

 och kallas derföre äfven Braxenblom- 

 ster. {Bräsma kommer väl af brasm, 

 såsom braxen kallas i åtskilliga land- 

 skapsmål.) 



