DVERG EK 



23 



f. pl., benämning i Jemtland på Äng- 

 bulle. Man plägar om midsommars- 

 natten lägga växten under hufvudgär- 

 den för att försättas i extatisk sömn. 

 (Sannolikt härledes val af dvala.) 



Dyerg"- ett mycket vanligt epitet 

 sä väl till lågväxta arter, t. ex. Dverg- 

 björk, som till artförändringar, t. ex. 

 Dvergapel. 



Dyergmandel, se Mandel. 



Dybladj n., en på vatten flytande 

 växt, med njurlika, skaftade blad och 

 hvita blommor: Hydrocharis Morsiis 

 rance L. 



DyborrCj m., en under vattnet vä- 

 xande ört, med svärdlika, bvasstandade 

 blad och rosenröda blommor: Stratio- 

 tes aloides L. Dyborren är, enligt 

 Linné, Nordens enda palmartade växt. 



Dyfräken^ se Fräken. 



Dyfvelsträck^ m., ett slags gum- 

 miharts, som erhålles ur roten på Fe- 

 ruia Asa foetida L., en Umbellat i 

 Persien. 



i DymOSSa utgår, liksom öfriga 

 endast i systematiskt intresse bildade 

 namn på mossor böra utgå, helst de 



aldrig komma att urskiljas af allmän- 

 heten och ej heller begagnas af bota- 

 nister. 



f DyuamaBi^ m. (se Linnés Sk. resa 

 148) = Kafveldun. 



f Dynaskräppa, f., Skåne. En 

 mycket storväxt art af slägtet Syra, 

 med ganska smala blad : Ruviex Hy- 

 drolapathum Huds. 



f Dyplanta, f. = Äfjebrodd. 



Dån, m., örtslägtet Galeopsis L., 

 tillhörande Sugeväxternas familj, skildt 

 från de öfriga genom tvenne från kro- 

 nans nedre läpp uppskjutande tänder. 

 De flesta arter hafva stickande hår, 

 synnerligast Hampdånen {G. versico- 

 lor CuKT.) med stora blommor, till fär- 

 gen gula, utom den nedre läppen, som 

 är mörkröd. För dessa hårs skull kal- 

 las de i folkspråket Nässlor. {Nässla 

 heter, enligt Dioscorides, på Dakiska 

 språket ')vr.) 



Dårrepe, se Repe. 



f Dåska, f., Skåne = Lin-snar- 

 refva. — Namnet är sannolikt härledt 

 från Dodra, hvilken benämning i Engel- 

 skan {Doddei) öfverföres till Cuscuta. 



E. 



Ebenholz, m., utmärkt hårda träd- 

 slag från Orienten, som användas till 

 finare snickar-arbeten, förnämligast 

 Svarta Ebenbolzen, hvilken erhålles 

 af Diospyros Ebenum L. fil. Omtalas 

 ofta i bibeln, under namn af Hebenträ, 

 såsom en dyrbar handelsvara från Ofir. 

 Blott Indien alstrar 



Ebenholz; hos Sabeerna blott gror 

 ■rökelsebusken. 



ADLEHBETH 75. 



f Eckergräs, se Äckergräs. 

 f Efsing" = Äxing. 



Ek, f., ett allmänt bekant träd af 

 Allonträdens familj : Quercus Robur L. 

 Frukten kallas Ållon, i vissa landsorter 

 Åkarne (af Isl. åkarn). Eken är våra 

 skogars'ädlaste, hårdaste trädslag. 



Eken i sin höghet stolt, och hedrad 

 i sitt fall, 

 Han(!) skogens konung (!) var, och böl- 

 jans blifva skall. 



OXENSTJERNA 2: 93. 



I Djurgårds-ekar, susen vänligt öfver 

 Den störste sångarns bild, som Norden 

 bar! 



•^ TEGNÉR 3: 215. 



