A. 



Abborrnate, se Nate. — Abborr- 

 gräs (Helsingland) är ett obestämdt 

 namn, uppkommet genom vårdslöst ut- 

 tal i stället för Abborrnate. 



f Abramsrot, f. = Skogsnäfva. 



Anm. Namnet finnes blott en gång 

 antecknadt, nemligen i Linnés Vestg. 

 resa, s. 235, der det uppgifves vara bruk- 

 ligt på Dal och skrifves Abrahamsrot; 

 i hans Flora Svec, n. 617, är det ändradt 

 till Abramsrot. Detta namn, som säker- 

 ligen blott tillfälligtvis gif vits, är numera 

 obrukligt ; det bör derf öre och såsom 

 tillika olämpligt ej medsläpas i ordböcker 

 öfver Svenska språket. 



Abrodd (äfven Åbrodd och förvri-, 

 det Ainbrett), m., en för sin vällukt 

 odlad art af slägtet Gråbo : Artemisia 

 Abrotanum L. Abrodden hinner under 

 våra korta somrar icke till blomning. 



f AbuU, m., är endast ett Skånskt 

 bond-uttal af det Danska Ahild (på 

 Svenska ^/jeZ). Se Linnés Sk. resa 392. 



f Acacia, f., ett talrikt slägte, syn- 

 uerligast på Nya Holland, och hvaraf 

 flera arter odlas i orangerier.— Namnet, 

 såsom varande Latinskt,bör icke uppta- 

 gas i Svensk ordbok, om ej i ett bihang. 



Ackefeja, f., en så väl vild som od- 

 lad prydnadsväxt af Ranunkulaceernas 

 familj, utmärkt genom sina femklolikt 

 böjda sporrar: Aquilegin vulgaris L. 

 Skrifves^äfvea Akleja och af äldre för- 

 fattare Äkerleja. Af ackelejans blom- 

 mor beredes blå färg, 



Adonis^ m., ett örtslägte af Ra- 

 nunkulaceernas familj, med findelade 

 blad, sköna blommor och talrika små- 

 frukter: Adonis L. Arter deraf äro: 

 Host-adonis, ettårig, med mindre, 

 röda blommor : A. autumnalis L. Od- 

 Fries, Svenska växtnamnen. 



las som prydnadsväxt under namn af 

 Bloddroppar, Gossen i det gröna. 



Vår-adonis, mångårig, med stora, 

 gula blommor: A. vernalis L. Vår- 

 adonisen, som hos oss växer endast 

 på Gotland och Öland, är en af Sven- 

 ska florans skönaste smycken. 

 Anm. Namnet Adonis är fullkomligen 

 Latinskt, men jag har ansett det böra 

 upptagas i Svenska språket, då de på 

 Öland efter växtställen gif na namnen 

 (AronsroB, ArontorpsroB, Kastlöser) icke 

 kunna tillämpas på hela slägtet. 



f Afifodil, m., egentligen ett föj-- 

 bråkadt uttal af det Latinska Aspho- 

 delus L., ett Liljeslägte, som hos oss 

 hvarken växer vildt eller odlas. På hvad 

 grund namnet af Wahlenberg föres till 

 Sedum Telephium L., inser jag icke. 



Aftonstjerna, se Stjemlök. 



Ag, m., ett groft, sträft vattengräs, 

 tillhörande Halfgräsen, med gyttrade 

 bruna småax : Cladium Marisens R. Bk. 

 — Ingen man gifve annan man lof att 

 hugga i oskift skog eller slå ag i oskift 

 myr. Gotl, lagen 25: 3. (Schlyters öfvers.) 



f AgaTöj f., vetenskapliga namnet 

 på den växt, som är känd under be- 

 nämningen Hundraårig Aloe. Bör, 

 såsom fullkomligen obekant i allmän- 

 na språkbruket, knappt upptagas ens 

 i ett bihang till Svensk ordbok. ' 



f Agersilke, eu Skånsk^danicism ; 

 kallas i det öfriga Sverige Akersilke. 



T- Ajamej, i Verml. Elfdalen = 

 Ögontröst. 



f Akasieträd, se under Ärtbnske. 



Al (äfven Ålder, Ål, Ålder), f., 



ett allmänt, på fuktiga ställen före- 



