XII 



äldre tider de Tyska kräuterbiiclierna voro våra inhemska växt- 

 namns värsta fiender, sä äro det nu för tiden de Tyska handels- 

 gärtnernas frökataloger med sina prunkande benämningar, hvilka 

 månge anse böra föredragas våra gamla ärliga Svenska namn. 

 Också har det sårat min fosterlandskänsla, då jag t. ex. fått läsa 

 i tidningar, att »redan blomma Primuler, Auemoner och Gager». 

 Icke förstår Svenska folket hvad dermed menas. 



Ännu mindre synes man mig böra i en Svensk ordbok upp- 

 taga de odlade växternas ändlösa förändringar. Jag vill här icke 

 tala om de hundratals namn man har på olika sorter af Koser, 

 Dahlier m. fl., hvilka uteslutande tillhöra gärtner, som årligen 

 påhitta nya; men det samma gäller äfven om de fleste af våra 

 kulturväxter, såsom Potates och Kålsorter, samt om våra fruktträd. 

 Afven på dessa senare tillkomma årligen nya, men snart försvin- 

 nande namn, och de hafva sin plats i pomologiska arbeten. — 

 Hvad jag nu yttrat var redan Virgilii åsigt {Georg. 74): 



Men på förändrade slag och de skilda namn, som de bära, 

 Finnes ej tal; och hvad båtar i tal att fatta dem alla? 

 Den som begär dem veta, han räkne i Lybiens öknar 

 Sandens yrande korn, som Zephyrus sprider i rymden, 

 Eller, när Eurus rigtar sitt våld mot seglande kölar. 

 Vågornas mängd på loniens haf, som brytas mot stranden. 



