nämnda sätt bortkastas ; icke de som af se en viss del af växten, 

 såsom rot, blad o. s. v., utan blott dä subjektet afser hela växtens 

 utseende, såsom träd, gräs, lilja, ört. Språket vinner derigeuom 

 i välljud, ty eljest skulle en dubbel sammansättning uppkomma. 

 I slägten med sammansatta namn kunna artnamnen vanligen icke 

 med dem sammanbindas. 



Vid fastställande af växtnamn uppstår en strid mellan folk- 

 språket och det systematiska interesset. Ehuru både slägt- och 

 artbegi-eppet äro gemensamma för båda, uppfattas de i flera fall 

 olika. Många växter, som botanisterna efter minutiösa, icke i 

 ögonen fallande skiljaktigheter upptagit såsom särskilda slägten, 

 äro så lika till det yttre utseendet, att de af folket betraktas 

 som ett, t. ex. Carduus och Cirsium, Schoberia och Kochia. 

 Vid andra tillfällen skiljas i folkspråket växter, som botanisterna 

 förena, t. ex. Hägg och Körs, Oxel och Rönn. Det har efter 

 min öfvertygelse varit ett misstag, att man velat tvinga folk- 

 språket in i de systematiska lagarne. Dessa fordra ett gemen- 

 samt slägtnamn för alla arter; men då folkspråket har sjelf- 

 ständiga namn för underafdelningarna, måste de bibehållas: t. ex. 

 under slägtena Polygonwn samt Ribes och Vaccinium bör hvarje 

 art behålla sitt sjelfständiga namn, och detta så mycket hellre 

 som dessa namn förblifva oförändrade, då deremot de systema- 

 tiska åsigterna alltjemt vexla. 



Den svåraste frågan vid samman skrifvandet af denna ordbok 

 har varit, hvilka växtnamn borde upptagas. Jag har icke kunnat 

 lösa den på annat sätt än att jag, med få undantag, upptagit 

 alla. som jag hos botaniske och hos andre, godkände författare 

 funnit anförda, och särskildt alla af Dalin i hans ordbok upp- 



