42 



HONUNGSBLOMMA — HUMLE 



Honnngsblomnia, f., en liten ört 



af Xosse växternas familj, med blott en 

 rotknöl: Hevminium Monorchis R. Bb. 

 A)im. Honungsblomster, Honungsgräs 

 äro icke bestämda namn; de tilläggas 

 atan ätskilnad flere växter med söt lukt, 

 t. ex. Amur, Gulmåra, Ködtlöfver m, fl. 



Honnngsdagg, f. l) en söt, klibbig 

 vätska, som efter hastiga temperatur- 

 vexlingar utsvettas af växternas blad; 

 2) det sötaktiga, groddceller innehål- 

 lande slem, som afsöndras af Mjöldry- 

 gan {Cordyr.eps purpurea eller Sper- 

 moedia Clavus Fe.) och ofta betäcker 

 blad och ax hos rågen. — Äfren Linné 

 kände denna, men han förvexlade den 

 med Mjöldaggen (slägtet Enjnphe hedw. 

 FIL.), hvilken han kallade den mjöliga 

 Honungsdaggen, ehuru mellan dem ej 

 finnes ens den aflägsnaste förvandtskap. 

 Jfr Testg. resa 2S. 



Honuiigsklöfyer, se Amur. 



T Horbjörk, se Björk. — Ordet Äor 

 framför växtnamn utmärker: oegent- 

 lig, afvikaude från den äkta arten. 



Horleta, Horletta, f., en ettårig 



art af slägtet Stenfrö, hvilken är ett 

 vanligt åkerogräs och hvars röda rot 

 kan användas till smink: Lithosper- 

 mum arvense L. Kallas äfven Smink- 

 rot (Liljeblad, Hartman). 



Hornserf, m., ett under vatten vä- 

 xande örtslägte, med findelade, horn- 

 artade blad: Ceratophyllum L. 



f Homsilke, n., ett alldeles odug- 

 ligt namn, hvilket bör helt och hållet 

 utgå, dels för sin olämplighet, dels för 

 växtens (Scytonema ag.) obetydlighet, 

 som gör att den ej kommer att af all- 

 mänheten urskiljas. 



Horntistel = Vägtistel. 



Hors- tillsättes Here växters namn 

 såsom artnamn, men omvexlar alltid 

 med Häst-, sä att det utan ätskilnad 

 säges än Horsafibla, Horsamynta m. 

 fl., än Hästfibla. Hästmynta o. s. v. 



t Horsabär, n., Blek.=Hagtorn8- 

 bär. 



t Horsagräs, n., Wahlenberg =-- 

 Stallört. 



T Horsamynta, se Åkermynta. 



T Horskonnng,m.,Öland=Tulk- 

 Ört. — Namnets mening är svår att 

 fatta ; med slägtet Koning har ifråga- 

 varande växt intet gemensamt. Jfr Lin- 

 nés Öl. resa 125. 



Horsljiing, se Ljung. 



f HostÖrt, f. Namnet är väl ur- 

 sprungligen en öfversättning af Titssi- 

 lago, men sedan öfverfördt äfven till 

 andra växter, såsom Jordrefva, Röl- 

 lika m. 11. 



Hufvudkål, m., en artförändring 

 af Allmänna Kålen, hvars blad knyta 

 sig tillsammans till ett hnfvud. Kallas 

 i äfven Hvitkål. — Af samma anledning 

 brukas ock benämningen Hufvudsal- 

 lat: Lactuca sativa v. capitatu L. 



T Huggormsört, f. = Ögonblom- 

 ma. — Namnet förekommer endast hos 

 äldre författare; men från Dalarne upp- 

 gifves Blå Huggormsört såsom be- 

 nämning på Ecliium{r). 



Hult", som ingår i flere växters 

 namn, afser i folkspråket egentligen 

 bokskog, till skilnad från tallskog, hvil- 

 ken benämnes blott skog. 



f Hultabräken, n., en art af släg- 

 tet Stensöta, med två gånger pardelade 

 blad: Polypodium Phegopteris l. Den- 

 na art synes vara den egentliga Träjon, 

 ehuru detta namn är öfverfördt till 

 andra arter. 



vHultamjella, HoltemjeUa, f., 



Dalsland (enligt Linnés Vestg. resa 

 235), HnltaSUga, f., Vesterg. = 

 Ängskovall. 



T Hultavi va, f., Smål. = Dufkulla. 

 — Namnet härledes snarare af ves än 

 af hvifva. Se Vera. 



Humle, m., en så väl vild som od- 

 lad slingerväxt, hvilken allmänt an- 

 vändes vid brygd: Humulus Lupulus l. 



