HUMLEBLOMSTER — HVETE 



43 



Stjelkarne kallas Hummelr€fvor,{rnkt- 

 hängena Hummelhupor. — Jfr Fors. 

 An humlen, slingrigt böjd kring smala 



tallens spröte, 

 Har lyft en' liastig skog ur jordens 

 Ijiamma sköte. 



OXEN-STJERNA 2: 26. 



T Humleblomster, egentligen 

 Humlens blomster, men tillägges i 

 Dalsland Fårkummer. 



Hnmlesnga, f., en ört tillhörande 

 Sugevästema, med sträfva blad och i 

 ett^axlikt hufvud sittande mörkröda 

 blommor: Betonica officinalis L. — 

 Humlesngan öfverensstämmer till sina 

 egenskaper med Humlen ocli bar som 

 denne blifvit använd till brygd, men 

 förorsakar, liksom Porsen, yrsel. 



Hnmmelbinda, se Binda. 



T Hummeltuppor, f. pl., Medel- 

 pad = Kråk-klöfver. 



f Himdatand, f., enligt Wablen- 

 berg = Kråk-krasse. Namnet obrnk- 

 \\zi. 



f Hundbär, n., Vesterb. = Troll- 

 drufva. 



T Himddill, m., Nerike =^ Väg- 

 senap. 



vHundfloka, f., Xorrl. — Nordisk 

 Stormhatt, Aconitum Lycoctonum L. 



f Hundfötter, m. pl. = Musfibla. 

 fHundgras, n., Dal. = Qvickrot. 

 HundhTen = Brunhven. 



Hundhvete, n., Triticum cani- 

 num L. 



Hundkäx, m., eller Hundkäxa, 

 f., Hundloka, f. Dessa namn använ- 

 das ntan åtskilnad på arterna af släg- 

 tena Chcerophyllum L. och Anthriscus 

 Pep-s., båda börande till Umbellaterna, 

 med mycket sammansatta blad och 

 släta frön utan uppböjda åsar. Lämp- 

 ligast fördelas de så, att Hundlokan fö- 

 res till ChcBrophyllum ocb Hundkäxen 

 eller Hundkäxan till Anthriscus. — I 

 Dalarne är namnet Hundloka tillagdt 

 Björnlokan. 



f Hundkummil, m. = Hundkäx. 



Hundlök = Ängslök. 



Hundrofra, f., en klängväxt till- 

 hörande Gurkväxterna, med stor, tjock 

 rot, flikiga, sträfva blad och svarta bär: 

 Bryonia alha L. — Hundrofvans rot, 

 som har en vämjelig lukt ocli skarp 

 smak, kan bli tjock som en mans arm. 

 KETzirs 1: 132. 



Hundtnnga, f., öfversättning af 

 Cynoglossuvi: växten (C ofjicinale L.) 

 kallas så för sina mjukludna blad, i 

 motsats till den sträfbladiga Oxtungan 

 (i Dalins ordbok säges origtigt, att 

 Hundtungan är »sträfbladig»). Benäm- 

 nes annars Munkfnat. 



Hundviol, se Viol. 



Hundäxing, m., ett allmänt gräs- 

 slag med hopgyttrade småax, vända åt 

 en sida : Dactylis glomerata L. Hund- 

 äxingen är ett mångårigt, ypperligt 

 fodergräs. — Namnet föres i allmoge- 

 språket äfven till Qvickroten. 



Hungrerkorn, se Brandkorn. 



Huslök, m., benämnes ofta så väl 

 Taklöken som Kärleksörten. — »Denne 



växt är på lorftak den allratjenligaste 

 att qvarhålla muUen, hvarigenom ett 

 tak, som är öfvervuxet med denna ört, 

 kan uthärda hela hundrade åren». Lin- 

 nés Sk. resa IS. 



HnsSTamp, m., kallas vanligast 

 Svamp i hus. Se Träfrätare. 



HTen, f., egentligen grässlägtet 

 Agrostis L., men i folkspråket tillägges 

 namnet i allmänhet tinare, spensligare 

 gräs med vippa, t. ex. Kruståda, äfven 

 arter af Rör, såsom Piphven. Samt- 

 liga arter af Hven äro goda fodergräs, 

 i synnerhet Brunhvenen {Agrostis ca- 

 nina L.) och Kryphvenen {A. stoloni- 

 fera L.). 



Hyete, n., ett allmänt bekant sädes- 

 slag: Triticum L. Deraf finnas talrika 

 förändringar, äfven arter, t. ex. Kubb- 

 hvete, Vinterhvete, Vårhvete m. fl., 

 hvilkas närmare bestämmande tillhör 

 ekonomiska skrifter. Afveu Spelten är 



