44 



HVIFVA — HYLL 



en art Hvete, men högst olämpligt be- 

 nämner man Majsen Turkiskt Hvete. 



— »De så hvete, men tistel skola de upp- 

 skiiran. Jerem. 12: 13. 



Hvifya (äfven Vifva), f., ett ört- 

 slägte med bar stängel och trattlika 

 blommor, typ för Hvifveväxterna : Pri- 

 mnia L. — Namnet kommer sannolikt 

 af fornsv. hvif, qvinlig hufvudbonad 

 (hufva). — De mest bekanta arterna äro : 

 Åurikel-hvifva, se Äurikel. 

 Gulhvifva (skrifves äfven GuUhvif- 

 va), med gula blommor: P. veris L. 



Majhvifva, med gredelina blom- 

 mor och på undre sidan hvitmjöliga 

 blad: P. farinosa L. 

 På inajfälten blommal^vitsippan ocli 

 vifvan. 



DAHLGREN ll 423. 



Du, gullvifva, 



Glans må gifva 



Åt den gröna äng. Dens. 1: 132. 



Hvifveväxter, Tvåhjertblads väx- 

 ter med fem den sambladiga blomkro- 

 nans flikar motsatta ståndare och en- 

 rummigt fröhus med centralt fröfäste : 

 Primulacece Vext. 



f Hviloreda, f., är sannolikt det 

 rigtiga uttalet af Villoreda (se detta 

 namn). 



^ f Hyita Dejor, Hvita Pigor m. 



fl., se Hvitört. 

 j^ f Hvita Dufvor ='Stjernlök. 

 c. T Hvita Klockor, Medelpad — 

 Linnésört. 



»^ Hvit-al, se Arre. 

 (/ Hvit-andorn, se Andom. 



Hvitatäfva, se Täfva. 



Hvitbeta, se Beta. 



Hvitbok, se Annbok. 



■rHvitglygg, m., Verml. = Spergel. 



Hvitgröe, se Gröe. 



T Hvitlmfviid = Ängdun. 

 ^ Hvitklöfver, se Klöfver. 



Hvitkål, se Hufvudkål. 



Hvitlåcka, se Lack. 



Hvitlök, se Lök. 



HvitlÖksÖrt, f., en ört af Kålväx- 

 ternas afdelning, med hjertlika blad, 

 hvita blommor och stark lukt af hvit- 

 lök: Alliaria ofjicinalis Axduz. 



f Hvitmeja, f., i norra Skåne, en- 

 ligt Linné = Hvitsippa. 



HvitmoSSa, f., ett slägte bland 

 Mossorna, hvilket i stora massor upp- 

 fyller alla skogskärr: Sphagnum L. Kal- 

 las äfven Rödmossa. *■ 



Hvitmåra, se Mara. 



Hvitpeppar, se Peppar. 



Hvitml/s^l. 



Hvitp^^ef== Silfverpoppel. 



f Hvitrik, m., en af Liljeblad bil- 

 dad benämning efter det Latinska Ån- 

 thericum. Det är väl icke möjligt att 

 ana hvad ett sådant namn skall beryda. 



H vitrot, f., Smal. = Q vi ekrot. 



Hvitsenap, se Senap. 



Hvitsippa, se Sippa. 



Hvitväpling = Hvitklöfver. 



f Hvitört, Hvita Dejor, Hvita 

 Pigor, Hvitkullor, Hvit-tiippor, 



Hvitateja m. fl. Alla de^sa namn 

 tilläggas Kamillblomster, Åker- och 

 Surkullor samt Baldersbrå på olika 

 orter, äfvensom på samma ort, utan att 

 vara bestämda. 



Hyacint, m., en från Orienten in- 

 förd Liljeväxt, som odlas: Hyacinthus 

 orientalis L. Denne är icke de gamles 

 Hyacinthus. — ^wre tider fördes till 

 Hyacinterna äfven slägtet Muscari, 

 som derföre kallades fi^ruf hyacint, 

 Perlhyacint. Se DrufhyacintochPerl- 

 drufva. 



Du hyacint, som ej din like 

 I färg, i glans, i täckhet har 

 Bland all din slägt i Floras rike! 



H. c. XOKDENPLYCHT 243. 



Festligt hyacinten ler 

 I blåa kronors drägt. stagnelius 2: 165. 



Hyll, m., är det namn, som i vårt 

 liksom i öfriga Germaniska språk till- 



