KALORT — KARNLAFVAR 



éb 



med parbladiga blad, bvita blommor 

 och hettande krasse-smak : Nasturtium 

 officinale R. Bb. 



t KälÖrt^ f. (troligen misskrifning 

 för Källört), okändt, obrukligt namn 

 på Lonke. Utgår alldeles. 



Kämpar, Slåsskämpar, m. pl., 

 en i södra Sverige, Danmark och Norge 

 allmän och derifrån till England {Kem- 

 pes) införd benämning på en art Gro- 

 blad, Plantago media L. Se Groblad. 



Eämpegräs, se Kämpe. 



f Eänselblomma, f. Så kallas 



Mimosa sensitiva och pudica L., och 

 benämningen kan tillämpas äfven på 

 andra växter, som hopböja sina blad 

 då de vidröras. Namnet är icke olämp- 

 ligt, men jag bibehåller helst det La- 

 tinska Sensitiva. 



f Käringbär, n., Vesterg. = Blå- 

 hallon. Kallas äfven Käringhallon, 



och sjelfva busken benämnes i Skåne 

 Eäringtarmar ; men i Halland öfver- 

 föreg, enligt P. von Möller, detta namn 

 till Åkervindan. 



AtDH. De af Linné under Rubus ccesius 

 anförda provinsnamn måste ytterligare 

 granskas, emedan han länge förde till 

 denna art äfven Rubus suberectus axdkrs. 

 och plicatus Weihk. Namnen Björnbär 

 (Smal.) cell Björnhallon (Österg.) tillhöra 

 bestämdt de sistnämnda, icke R. ccesius. 



f Käringfls, m., ett allmänt bruk- 

 ligt namn, som tillägges flere Rök- 

 svampar, i synirerhet slägtet Lycop er- 

 don TouE.v. Kallas lämpligare Käring- 

 rök. 



f Käringhallon, se Käringbär. 



i Käringkål, m.. Smal. = Kär- 

 leksört. 



f Käringrock, m., Retzius = 

 Brunört. Namnet är brukligt i Norge ; 

 om i Sverige, har jag mig icke bekant. 

 ^ f Käringruka, f. = Blåsuga. 



Käringtand, f., ett af de mest 

 mångtydiga och i formelt_,hänseende 

 mest olämpliga namn. På Oland föres 



Fries, Svenska växtnamnen. 



det tillBenveden (Linnés Öl. resa 126), 

 i Skåne till Lonicera Periclymenum l. 

 (Linnés Sk. resa 319) och, liksom i 

 Bleking, till Gulhvifvan (Sk. resa 240); 

 men vanligen tillägges det Smäre och 

 Gigelsärt, af hvilket senare namn or- 

 det käringtand egentligen är ett slags 

 öfversättning. 



f Käringtarmar, m. pl., se Kä- 

 ringbär. 



f Käringöron, n. pl.. Dalarne = 

 Daggskål. 



f Kärinkruka, f., se Krukört. 



f Kärleksblomma, f., ett i Da- 



lins ordbok upptaget namn på slägtet 

 Nemophila Bart. från Californien, od- 

 ladt bland prydnadsväxter. (Mig synes 

 lämpligare att för dylika bibehålla de 

 Latinska namnen oförändrade.) 



Kärleksgräs, se Darrgräs. 



Kärleksäpple, n. (efter Fr. ^JOT^we 

 d'amoiir), en art af slägtet Solanum {S. 

 Lycopersicum L.). Odlas i södra Eu- 

 ropa, och frukterna användas, som 

 Kapris, 



Kärleksört, f., en art af slägtet 

 Fetknopp, med upprätt stjelk och bre- 

 da, platta blad: Sedum Telephium L. 

 Den afviker från öfriga arter så betyd- 

 ligt både till utseende och växtsätt, att 

 den måste bibehålla sj elfständigt namn. 

 »Allmogen har med denna örten hvarje- 

 handa skrock», retzius 2: 670. Om nam- 

 nets härledning se Bot. utfl. 3: 242 not. 

 Ett annat skrock med den samma an- 

 föres i Linnés Sk. resa 251. 



Kärnfruktträd, naturliga famil- 

 jen Pomacece L., skild från Stenfrukt- 

 träden genom kärnhus, inneslutet i 

 frukten, med flere kärnar (frön). Hit 

 höra Apel, Oxel, Päronträd, Bonn 

 m. fl. 



Kärnlafyar, lafvar med slutna, 

 vanligen svarta fruktvårtor, innehål- 

 lande fröredningen liksom en kärne: 

 Lichenes pyrenocarpi. 



5 



