68 



och klotlika frukter. Slägtet Sphcero- 



phoron Pers. 



Kräftstenslaf, en hvit, skorplikt 

 utbredd laf med bleka skålar: Leca- 

 nora pallescens (l.). Dess på sten 

 växande form, L. Parella (l.), är vig- 

 tig som färgämne. " 



Landkartelaf, en vacker, gröngul 

 skorplaf, med svarta ränder och fruk- 

 ter, lik en landkarta : Lecidea geogra- 

 phica AcH. Allmän på sten. 



Letlaf, allmännaste arten på sten, 

 äfven på träd, med grå, stråligt ut- 

 bredda bladflikar och rödbruna skå- 

 lar: Parmelia saxatilis Ach. Allmänt 

 känd under namn af Stenmossa, Färg- 

 mossa, Letmossa och är, liksom dess 

 bruna förändring (P. omphalodes 

 AoH.), allmänligen använd till färg- 

 ning. 



Lunglaf, en stor, bredbladig, brun- 

 grön, på öfre sidan nätådrig art, all- 

 män på gamla träd, i synnerhet Bok: 

 Sticta pulmonacea Ach. Förr använd 

 i medicin. 



Myrlaf, en höggrön skorpa med 

 större, köttfärgade fruktskålar: Bia- 

 tora icmadophila Fe. Ingen växt upp- 

 lifvar mer de ödsliga kärren än Myr- 

 lafven. Linné förvexlade den med 

 Klubblafven, hvilken den liknar. 



Nafvel-laf, lafslägtet Gyrophora 

 Ach., med sköldlika blad, endast i 

 midten fästa vid stenar, och med vrid- 

 na frukter. Vissa arter deraf användas 

 i Nordamerika som näringsmedel. 



Anm. "Wahlenberg hänför namnet 

 Nafvellaf till Bruna Letlafven, men 

 denne är icke till arten skild från den 

 vanliga Letlafven. 



Nubblaf, ett artrikt slägte, med 

 skorplik, ofta otydlig bål och svarta, 

 skaftade frukter: Calicium Pbrs. 



Näfverlaf, en bredbladig, endast i 

 kanterna uppstigande art, ofvan grå, 

 under svart: Cetraria glauca Aoh. 



Olivlaf, lik Letlafven, men mörkt 

 ^ olivgrön : Parmelia olivacea Acu. All- 

 män på träd, sällsynt på sten. 



Orseljlaf, slägtet Roccella dkc, som 

 icke finnes i Sverige, men lemnar ett 

 bekant färgämne. 



^^ Pricklaf, lik Olivlafven, men ljust 

 gulgrön med svarta prickar : Parmelia 

 conspersa Ach. Allmän på sten. 



(/* Fåsklaf, slägtet Stereocaulon Aoh., 

 hvars arter äro busklika, med grenar- 

 ne betäckta af små gryn, och med små 

 rödbruna fruktknölar. 

 -^ Qveslaf, en strålformigt utbredd 

 laf med smala, i spetsen uppblåsta 

 bladflikar, ofvan grå, under svart: 

 Parmelia physodes Ach. 



Renlaf, vanligen kallad Benmossa, 

 en hvit, pipig, busklikt förgrenad art, 

 renens förnämsta föda : Cladonia ran- 

 giferina (l.). Renlafven är grundva- 

 len för Lapparnes hela ekonomi. 



Safifranslaf, en utmärkt vacker laf, 

 växande i fj elitrakter, med på undre 

 sidan saffransgul bål: Solorina cro- 



cea Ach. 



Skriftlaf, slägtena Opegrapka och 

 Graphis Ach., skorplafvar, vanligen 

 växande på träds bark, med linie- eller 

 bokstafslika, svarta frukter. 



Skägglaf, en art af slägtet Usnea 

 Ach., busklikt eller trädlikt nedhän- 

 gande från trädstammar, med en inre, 

 segare mergsträng: U. barbata Ach. 



Sköldlaf, ett lafslägte med läder- 

 artade blad, horisontelt utbredda, med 

 sköldlika frukter i kanterna : Peltige- 

 ra wiLLD. 



Slånlaf, en smalbladig, på båda 

 sidor hvit laf, nedhängande från trä- 

 dens grenar, synnerligast från Slån: 

 Evernia prunastri Ach. 



Snölaf, lik Islandslafven, men gul- 

 hvit: Cetraria nivalis (l.). Sällsynt 

 utom i fjell trakter. 



Ståltrådslaf, se Trådlaf. 



Torsklaf, en art af Sköldlafvarnes 

 slägte, mycket bredbladig, höggrön 

 med mörkare vårtor pä öfre sidan: 

 Peltigera aphthosa (l.). Kallas af 

 allmogen i Upland Elfnäfver. 



