LILJA — LINGONRIS 



71 



Lilja^ f., i inskränktare mening ört- 

 slägtet Lilium h., med stora prydliga 

 blommor, lätt skilda genom en långs 

 kalkbladen gående bonungsfåra. De 

 mest bekanta arterna äro : 



Brandgul Lilja (L. bulbiferum l.), 

 med små lökar i bladvecken, raka, 

 brandgula, inuti sträfva kalkblad. 



Hvit Lilja {L. candidum L.), med 

 raka, hvita, inuti släta kalkblad, 



KroU-lilja (L. Martagon L.), med 

 iängande, tillbakarullade kalkblad. 

 En ambravind i poppelns kronor for, 

 I tårar liljan stod. stagnelius 1: 423. 

 Tulpaner och liljor, med öppnade kal- 

 kar, 

 De drucko det ljus, som från himme- 

 len föll. 

 NICAKDER 1: 457. 



Liljor kallas, i vidsträcktare mening, 

 praktfulla ocb prydliga växter, i syn- 

 nerhet af Liije- ocb Narcissväxternas 

 familjer, bvarföre lilja ingår i en mängd 

 slägt- och artnamn. »Skåder liljorna på 

 marken icke Salomo, i all sin härlig- 

 het, var så klädd som en af dem». Matth. 

 6: 28, 29. 



I dalen står liljan så ödmjuk, så skön. 



DAHLGREN 1: 255. 



Liljekonvalje, se Konvalje. 



Liljeyäxterj familjen LiUacece 

 Dec, Ettbjertbladsväxter med enkla, 

 färgade kalkar, sex ståndare ocb tre- 

 rummig frukt; frukten dels fröbus, dels 

 bär. 



f Limblad, n., föga passande be- 

 nämning på Algslägtet Chcetophora Ag., 

 hvilket knappt förtjenar eget namn. 



Limlafyar, ordningen CollemacecB 

 Fe., som skiljes från de egentliga Laf- 

 Tarne genom den geléartade bålen, utan 

 skilda lager. 



f Limllldd, m., strykes belt ocb 

 hållet, likasom den växt, hvilken nam- 

 net skulle beteckna (svampen Thamni- 

 dium Li.nk), är rent utplånad i systemet. 



i Limmika (Eng. Lime), f., Skåne 

 = Bäck-ärenpris. 



Limon, m., en art af Citronslägtet : 

 Citrus Limonum Risso. 



Limsyamp, m., ett af de märk- 

 värdigaste Svampslägten, tillhörande 

 Disksvamparne, inuti fyldt af ett segt 

 slem : Bulgaria Tb. 



Klotlims vamp, liknande en kanon- 

 kula, tinnes tidigt om våren i fuktiga 

 skogsmarker: B. glohosa Fr. 



Trädlimsvamp, päronformig, med 

 tvärhuggen, platt disk, utbryter om 

 hösten i massa ur fälda bokstammar. 

 Lin, n., örtslägtet Linum L., egent- 

 ligen dess allmänt odlade art L. usita- 

 tissimum L. Detta namn har numera i 

 riksspråket utträngt det äldre Hör. — 

 Linblomma. Atterbom 1: 54. »s 



Bedfe dag lin, får du tågan fin». Ordspr. 

 Linplantan sjelf spinner finaste tråd. 

 Tre alnar var linet och tvenne hvart 

 gräs. 



DAHLGREN 1: 375. 



Linbinda, se Binda. 



Lind, f., vårt vackraste och senast 

 blommande trädslägte, med hjertlika 

 blad och välluktande blommor på skaft, 

 som bär ett tunglikt skärmblad: Ti- 

 lia L. — Af Lind har Linné erhållit sitt 

 namn. — »Lind är det angenämsta trä 

 i ängar, dem hon göder med sina blad 

 eller löf och vederqvecker med sin skug- 

 ga». Linnés Vestg. resa 67. 



Djupt i kämpens aska linden 



Slår sin rot och susar uti vinden. 



TEGNÉR 3: 43. 



En ångande vällukt sig sprjder från 

 linden. 



DAHLGREN 1: 419. 



Ällé-lind, med större, glatta blad 

 och hårda, liidna frukter: T. vulgaris 

 Haynb. Ar den i alléer oftast plante- 

 rade och benämnes äfven Holländsk 

 Lind. 



Holländsk Lind, med stora, på 

 undre sidan ludna blad: T. grandi- 

 folia Ehrh. 



Skogslind, med smärre, glatta blad 

 och tunna, sneda, glatta frukter: T. 

 parvifolia Eheh. Den allmännaste 

 arten. 



Lindodra, se Dodra. 

 Ling'Onris, n., en ständigt grön- 

 skande half buske, tillhörande Ljung- 



