LARFTSBLOMMA — LÖNN 



75 



V Lärftsblomma, f., Smal., Blek. = 

 Enylbräcka. 



Lärkblomster, n., Upl. = Maj- 

 hvifva. 



Lärkträd^ n., ett barrträd, likt 

 Tall, men med spädare, knippvis sit- 

 tande, årligen affallande barr: Larix 

 europcea Dec. 



Löfbinda, f., se Binda. Genom 

 ^rvexling föres detta namn äfven till 

 Akervinda. Se Linnés Sk. resa 392. 



Löfkoja (Levkoja), f., en bekant, 

 vanligen i fönster odlad art af slägtet 

 Matthiola, med fioletta blommor: M. 

 incana R. Br. 



Löfmossor, se Bladmossor. 



LÖfträd, n., träd med platta, bos 

 oss årligen affallande löf, till skilnad 

 från Barrträd, som bafva syl-lika, van- 

 ligen qvarsittande barr. — »Det vore ej 

 ringa prydnad för riket, om allmogen 

 bfverallt i Sverige kunde förmås att vid 

 sina gårdar plantera löfträn, helst af de 

 4 högstammade slagen : Alm, Lind, Lönn 

 eller Ask, ... ty en gård utan trä är som 

 ett skalligt hufvud utan peruque». Lin- 

 nés Vestg. resa 7. 



Lök^ m. (Isl. lauhr), ett allmänt be- 

 kant ocb från äldsta tider odladt ört- 

 slägte (redan i 4 Mos. 11: 5 omtalas 

 Purlök, Rödlök, Hvitlök), tillhörande 

 Liljeväxterna, skildt från öfriga genom 

 sin egendomliga löklukt: Allium L. 

 De mest bekanta arterna deraf (utom 

 Baxnslöken, som särskildt upptages) 

 äro: 



Chalottenlök {A. ascalonicum L.), 

 med bar stängel, trinda blad och tre- 

 uddiga ståndare. Odlas, men blom- 

 mar ej hos oss. 



Gräslök {A. Schoenoprasum L.), lik 

 den föregående, men med enkla stån- 

 dare. Både vild (kallas på Öland 

 Älvarlök ; se Linnés 01. resa 53) och 

 odlad. 



Hvitlök {A. sativum L.), med bla- 

 dig, rund stjelk, treuddiga ståndare, 

 sammansatt lök. Odlas. 



Kejpe- eller Skogslök {A. Scoro- 

 doprasum L.), lik den föregående, 

 men med tve-eggade bladslidor och 

 enkel lök. Vild. 



Piplök {A. fistulosum L.), lik Röd- 

 löken, men stjelken jemutjock, bla- 

 den uppblåsta, pipiga. Odlas. 



Purjolök {A. Porrum L.), lik Kejpe, 

 men blomhufvudet utan lökar. Odlas. 

 Bödlök {A. Cepa l.), med bar, ned- 

 till uppblåst stängel, trinda blad. Od- 

 las. 



Sandlök {A. arenarium L.), med 

 bladig, rund, lökbärande stjelk, tre- 

 uddiga ståndare. Vild. Är ett vid 

 Skanör och flerstädes högst förderf- 

 ligt åkerogräs till följd af smålökarne 

 i blomflocken, hvilka blandas med 

 säden. 



Ängslök {A. oleraceum l.), lik den 



föregående, men med enkla ståndare. 



Vild. Kallas äfven Hundlök. 



Lök ingår äfven i namnet på växter, 



som hafva a) löklukt, t. ex. Hvitlöks- 



ört, Löksuga; b) lökformigt gyttrade 



blad, t. ex. Huslök, Taklök; c) lök- 



formiga blomknoppar, t. ex. Kabbelök ; 



d) lökformiga frukter, t. ex. Lökäpplen, 



Lökpäron. 



Löksuga, f., en ört af slägtet Teu- 

 crium L., tillhörande Sugeväxterna, 

 men blommorna sakna öfverläpp, och 

 vår art (liksom en Norsk) utmärker 

 sig genom löklukt: T. Scordium l. 

 Flera utländska arter af detta slägte 

 hafva sjelfständiga namn. Gamander 

 kan ej hänföras till vår art. 



Lökväxter benämnas alla Lilje- 

 växter som hafva lökar, men ej höra 

 till Lökslägtet, stundom äfven andra. 

 I dessas slägtnamn ingår vanligen lök, 

 t. ex. Stjernlök, Vårlök m. fl. 



LÖnke^ m., en i vatten nedsänkt 

 mossa, vida afvikande från öfriga Mos- 

 sor: Fontinalis L. {F. antipyretica L.) 

 LÖUII9 f., ett allmänt kändt slägte 

 bland Löfträden, utmärkt af flikiga 



