MENNISKOLIF — MJOLGRAS 



79 



Re'n är den varma bänk utaf meloner 

 klädd, 



Som rundas under glas vid jordens 

 låga bädd, 



Der sommarn deras skal med blom- 

 mans likhet målar 



Och gjuter svalkans saft i deras gula 

 skålar. 

 OXENSTJERNA 2: 54. 



Meuniskolif^ n., se Fnrparvinda. 



T Menniskovän, m., ett gammalt, 

 ^nu obrukligt namn på Snärjegräs, 

 emedan denna växt hänger sig fast vid 

 kläderna. Jfr Snarmåra. 



Mespel (mindre rigtigt Mispel), m- 



1) Egentligen ett buskslägte bland 

 Kärnfruktträden, med större, upptill 

 skålformiga frukter: Mespilus germa- 

 nica L. Denna är mera sällan odlad. 



2) Vanligast, men oegentligt gifves 

 namnet Mespel åt Amelanchier cana- 

 densis Med. {Mespilus canadensis L,), 

 en buske, äfven tillhörande Kärnfrukt- 

 träden, med små svarta, ätliga bär. 

 .3) Afvenledes Oxbärsbnsken {Cotone- 

 aster vulgaris Lindl.) bar i systemati- 

 ska arbeten blifvit kallad Mespel, men 

 då den numera ej räknas till Mespel- 

 slägtet, bör sådant namn på denna bu- 

 ske försvinna. 



f Midsommarsblomster, n. I 



anseende till den stora utsträckning 

 ocb följaktligen de olika klimat Sverige 

 eger, är det klart, att detta namn an- 

 vändes olika i flera landskap. Sålunda 

 hänföres det i Skåne till Hästfibla, i 

 Småland till Nosserot, i Vermland till 

 Knylbräcka, i Medelpad till Ängs- 

 näfva (i Jemtland kallad Jansmesse- 

 blomster), i Vesterbotten till Ällmänt 

 Solöga. Vill man derföre upptaga nam- 

 net i en Svensk ordbok, bör det endast 

 tydas med örter, som blomstra vid mid- 

 sommarstiden. 



TMillefolinm, n., rent Latin, men 

 brukas ofta i talspråket för Röllika. 



MinneSTiol, f., Atterbom = Styf- 

 morsviol. 



Mire (Tysk. Miere), m., Visby = 

 Våt-arv. 



Mispel, se Mespel. 



Missne, n. (i Dalarne f.), äfven 

 Mäss, en i kärr växande ört med tjock 

 rotstock, bjertlika blad, tjock blom- 

 kolf, omgifven af ett på inre sidan 

 bvitt bolster, och med röda, tätt sit- 

 tande bär: Calla palustris L. Af Miss- 

 nets tjocka rot beredes i Norrland bröd 

 i missväxtår. 



Mistel, m., en på träd växande, 

 ständigt grönskande buske med ledade 

 stjelkar ochhvita, enfröigabär: Viscum 

 album L. Misteln (Isl. mistilteinn) är 

 välbekant i nordiska mytologien. — 

 Af Mistelns bär kokas fogellim. 



f^Mjella, Holtemjella, f., Dalsl. 

 = Ängskovall. 



Mjeltbräken (föråldradt: Mjelt- 

 gräs), n., en hos oss sällsynt Bräken- 

 växt (förekommande på Gotland), med 

 odelade, vid basen bjertlika blad med 

 linieformiga fruktplättar på undre si- 

 dan: Scolopendrium officinarum Sw. 



Mjödört, f., en på fuktiga stäl- 

 len allmän, parbladig ört, tillhörande 

 Brumväxterna, med stor blomruska i 

 toppen, hvita, starkt honungsluktande 

 blommor: Spircea Ulmaria L. Har tal- 

 rika benämningar i mellersta och norra 

 Sverige, men det i Göta rike (äfven 

 Danmark och England) allmänt bruk- 

 liga namnet Mjödört är det mest ka- 

 rakteristiska. 



Mjölda^^, f., en på lefvande väx- 

 ter parasitisk, högst skadlig svamp, 

 bildande mjöl-lika fläckar med små 

 gulbruna knappar: Erysiphe Hkdw. fil. 

 Den mycket omtalade Drufsjukan i 

 södra Europa {Oidium TucJceri Berk.) 

 är en outbildad form af Mjöldaggen. 



Mjöldryga, f. = Brandkorn. 



f Mjölgräs, n. = Svinmell. Obruk- 

 ligt namn. 



