82 



MOSSATOF — MUSFIBLA 



tinum L. Användes att stoppa i väg- 

 gar. 



Mossatof^ se Tof. 



Mossros, f., en odlad art af Törnros. 



Mossrot, f., en art af Umbellat- 

 slägtet Peucedanum L., med findelade 

 blad ocli platta frukter, utmärkt för 

 rotens brännande smak, hvaraf den fått 

 namnet Finsk Ingefära. Jfr Ingefåra. 

 (I Nerike skall äfven Calla L. benäm- 

 nas Mossrot.) 



Movippa, se Vippa. 



Mulbärsträd, n., ett i de varma 

 länderna talrikt slägte, med halloulika 

 frukter, Mulbär. Deraf odlas hos oss 

 två arter: 



Hvitt Mulbärsträd {Morus alba 

 L.), med hvita bär. Dess blad lemna 

 den yppersta föda för silkesmasken. 



Svart Mulbärsträd (M. nigra l.), 

 bvars brunsvarta bär äro synnerligen 

 läckra. 



T Multegräs, n., Vesterg. = Mjöd- 

 ört. 



Multer, se Molter. 



Munkfnat, n. (Munklöss), en 

 art af slägtet Cynoglossum L., tillhö- 

 rande de Skrufblomstriges familj, med 

 mjukhåriga blad och med frukter som 

 genom hakformiga piggar fästa sig vid 

 kläderna: C. ofjicinale L. Har en stin- 

 kande lukt. — Jfr Hundtunga. 



Munkliatt, m., se Monke och 

 Munkskalle. 



f Mimklmfvud, n., Dalsland = 

 Smörblomma. Namnet har samma 

 hänsyftning som Skallnacke, brukligt 

 i Österg., och Priestcrotvn i Engelskan. 



f Munk-kål, m., Söderm. ^Blac- 

 ken. 



Munkmössa, f., en med Missne 

 närförvandt växt, men med han- och 

 honblommor åtskilda, fastän pä sam- 

 ma kolf (hos Missnet äro de blandade 

 om hvarandra) : Arum macidatum L. 



Munkmössan har en skarp, brännande 

 smak. Kallas äfven Dansk Ingefära. 



— Hos Franckenius benämnes den 

 Munkepes, hos Tillandz Munketyg. 



— Jfr under Munkskalle. 

 Munkpeppar, m. = Bitterfet- 

 knopp. 



Munkskalle, m., Munkhatt, 

 MunkniÖSSa, allmän benämning på 

 en art af slägtet Stormhatt, med stora, 

 blå, hjelmlika blommor: AconitumNa- 

 pellus L. eller snarare A. Cammarum L. 

 Kallas äfven Blåmunk. 



Anm. Enligt Linnés Fl. Svec. skall 

 namnet i Jämtland öfverföras på den 

 himmelsvidt åtskilda Kamillblomman. 



Murgrön, Murgröna, f., en stän- 

 digt grönskande buskväxt, som för- 

 medelst luftrötter klänger sig uppför 

 klippor, murar o. s. v. Hedera Helix L. 

 Murgrönan var helgad åt vinets gud, och 

 dess rankor inbjuda än till hans hyllning. 



Och murgrönsrefvans helga krans sig 

 knöt 



Betydningsf ullt om silfvergråa håren. 



STAGNELIUS 1: 135. 



Der rankan sig lindar kring lagrarnas 



stam 

 Och murgrön kring hjeltarnes stöder. 

 BESKOW 1: 165. 



Murkla, f., en läcker vårsvamp 

 med på öfre sidan nätådrig, oftast 

 sockertoppslik mössa: Morchella escu- 



lenta Pers. 



Stenmurkla, en med Murklan be- 

 slägtad ätlig vårsvamp, men med 

 upphöjda, vridna åsar på mössans 

 öfre sida: Gyromitra esculenta Fr. 



Mur-ruta, f., en art af slägtet Berg- 

 spring, med tredeladt sammansatta 

 blad, småbladen vigglika: Asplenium 

 Ruta muraria L. 



f Murört, f., ett mycket opassande, 

 obrukbart namn på Gypsophila mura- 

 lis L. 



Musflbla, f. (äfven Musöron), en 



afdelning af Hökfibleslägtet, vanligen 

 utskjutande refviga rotskott, med ut- 

 märkt små frukter: Pilosella Fr. 



