ilUSKOTTRAD — MYRTEN 



83 



Muskot-träd, n., ett ständigt grön- 

 skande träd på Moluckerna: Myristica 

 moschata Thunb. 1^'rukten kallas Mu- 

 skotnöt ocli det kärnen omgifvande 

 skalet Muskotblomma. 



Musrumpa, f., se Mustippa. 



Musseron, m., en ätlig svamp af 

 Skiflingarnes slägte : Agaricus gambo- 

 sus Fr, 



Mustippa (äfven Musruuipa)^ f., 



en mycket liten växt af Ranunkelfamil- 

 jen, med bar, enblommig stängel ocli 

 långt utdraget fruktfäste: Myosurus 

 minimus L. 



T Mlistörne, enligt Dalin Rusens 

 aculeatus L. Förkastligt ocli obrukligt 

 namn, efter Tyskans Mäusedom. 



Musärt^ f., Vesterg. (Musapjask) 

 = Sparflins. 



Musöron^ n. pl., se Musfibla. 



Musört, f., ett till Boväxterna hö- 

 rande slägte : Filago L,, små gråludna 

 växter med hela blad och gyttrade 

 blomkorgar. 



Myggblomma, f., ett i kärr växan- 

 de örtslägte af Nosseväxternas familj, 

 med mycket små, gulgröna blommor: 

 Malaxis Sw., äfven Sturmia Reich. 



Mynta, f., ett artrikt slägte af Suge- 

 växternas familj, med nästan regel- 

 bundna, fyrklufna blommor, och mer 

 eller mindre behaglig aromatisk lukt: 

 Mentha l. Utom de vilda Myntorna 

 hafva flera arter från äldsta tider varit 

 odlade sä väl för sin vällukt som för 

 medicinskt bruk. 



Grön Mynta {M. viridis l.), glatt, 

 grön, med blommor i ax. 



Grå Mynta {M. silv estris l.), lik 

 den föregående, men graluden. 



Hästmynta {M.aquatica l.), blom- 

 morna i ett hufvud, bladen släta. En 

 förändring häraf med blommor i krans 

 uti bladvecken kallas Vild Hjertans- 

 fröjd. 



Krusmynta {M. crispa l.), blom- 

 morna i ett hufvud, bladen inskurna 

 och krusiga. 



Myskmynta {M. sativa l.), se mer- 

 tansfröjd. Denna odlade art är den 

 mest välluktande af alla, vida skild 

 från Vild Hjertansfröjd, med hvilken 

 den dock af botanister förvexlas. 



Trädgårdsmynta- {M. gentilis l.), 

 blommorna i småludna knippen uti 

 blarlvecken. Odlad och förvildad. 



Akermynta {M. arvensis l.), blom- 

 morna i kransar uti bladvecken. Har 

 obehaglig lukt och kallas deraf ofta 

 Horsamynta. 

 Myr- ingår i flera sammansättnin- 

 gar, utmärkande dels arter, dels för- 

 ändringar, växande i kärr, t. ex. Myr- 

 björk, Myrgran m. fl. 



Myrag, m., ett slägte bland Half- 

 gräsen, likt Ag, men mycket mindre: 

 Rhynchosporav AHj.. Af Myragen finnas 

 två arter, en med hvita småax {Rh. alba 

 Vahl.), en med bruna {Rh.fusca Vahl.). 

 Myrbjörk, se Björk. 

 Myrbräcka, se Bräcka. 

 i Myrbär, n., Angerm. = Tranbär. 

 i Myrduu, Myrkulla = Ängdun. 

 Myrkong, m., se Kungsspira. 

 Myrlaf, se Laf. 



Myrrlia, f.,en välluktande kåda,som 

 utflyter ur Balsamodendron Myrrha 

 LiNK, hvilket träd flnnes i Arabien och 

 Abyssinien. Omtalas flerstädes i bibeln, 

 f Myrstut, m., Jemtl. ^ Strätta. 

 Myrten, m., en ständigt grönskan- 

 de buske från södra Europa, hvilken 

 hos oss allmänt odlas inom \\lMs: Myrtus 

 communis L. Akta kärlekens symbol. 

 Den första (kransen) var af myrten. 



Dermert kröntes 

 Den lycklige, hvars ömma tro belöntes 

 Af den förnämsta skönhets ädla hand. 

 LEOPOLD 2: 291. 

 Unga flicka, i din vår 

 Bind dig myrtenkransen. 



FRANZÉN 1: 140. 



