NATA — NECKROS 



Nata, f., är i mellersta Sverige den 

 allmänt brukliga benämningen ])åStel- 

 laria media (L.), i Göta rike Våt- eller 

 Vassarv. 



Nate, m., ett artrikt örtslägte.hvars 

 samtliga arter äro vattenväxter med 

 smala blorakolfvar, fyra kalkblad och 

 småfrukter: Potamogeton l. Bland ar- 

 terna förtjena följande, af allmänheten 

 urskilda, att anföras : 



Abborrnate, med de öfre bladen 

 flytande, hinnaktiga, rodnande: P. 

 rufescens Schrad. Namnet tillägges i 

 folkspråket äfven Gäddnaten. 



Borstnate, med borstlika, ehuru 

 platta blad, alltid nedsänkta i vatten: 

 P. pectinatus L. 



Grodnate, särskildt upptagen. 

 Grofnate benämner WahlenbergP. 

 lucens L., med nästan oskaftade, lan- 

 cettlika, glänsande blad, alla nedsänk- 

 ta i vatten. 



Gräsnate, med grenig stjelk, de 

 nedre bladen under vattnet gräslika, 

 de öfre flytande bladen hinnaktiga: 

 P. gramineus L. 



Gäddnate, med flytande, skaftade, 

 läd^rartade blad: P. natans L. 



Alnate, med alla bladen nedsänkta 

 i vatten, hjertlika, stjelkomfattande: 

 P. perfoliatus L. 

 Anm. Såsom synnerligen eget må an- 

 märkas, att detta örtslägte af Dalin all- 

 deles förbigås och förvexlas med Nata. 



Nateserf, m., se Najas. 

 Natt och dag = Lundkovall. 



Nattfackla^ f., Dictamnus olbus 

 L., en hos oss såsom prydnadsväxt od- 

 lad ört med hvita eller röda blommor. 

 Den är mycket rik på en eterisk olja, 

 som vid hög temperatur afdunstar i så 

 stor mängd från blomdelarne, att, om 

 hon antändes med ett ljus, hon då 

 bildar en starkt uppflammande låga; 

 deraf det Svenska namnet. 



Nattflol^ f., örtslägtet Hesperis L., 

 tillhörande Korsblomstriges familj, 



hvars äkta art {H. tvistis L.), med smuts- 

 gula, brunådriga blommor, odlas för 

 den vällukt dessa sprida nattetid. Det 

 samma eger äfven rum, ehuru i mindre 

 grad, med Allmänna Nattfiolen {H. 

 matronalis L.), som har röda blommor. 

 Med lockar gula såsom solens, 

 Och kinder såsom nattfiolens. 



TEGNÉR 2: 16. 

 När på bergen och kring dalen 

 Aftonrodnan l|gar opp, 

 Sjunger Ijufligt näktergalen. 

 Öppnas nattfiolens knopp. 



NICANDER 1: 431. 

 I tårar liljan stod, och nattfiolen 

 Sitt milda doft kring Floras bäddar göt. 

 STAGXELIUS 1: 423. 

 Anm. Till de ofTannämnda båda väx- 

 terna hör obestridligen namnet Nattfiol ; 

 men som flere växter om aftnarne ut- 

 veckla en starkare lukt, har samma namn 

 blifvit öf verfördt äfven till dessa, synner- 

 ligast till Nosseroten och Svensk Gapri- 

 folium. 



Nattskatta, f. (Tillandz), Natt- 

 skategräs, n. (Retzius), är tydligen 

 det Tyska Nachtschatten, Danska Nat- 

 skygge, och i skriftspråket en benäm- 

 ning på Solanum nigrum L., men som 

 knappast ingått i folkspråket. Enligt 

 Rietz har dock namnet Nattskategräs 

 otvungen härledning af nattskata, en 

 provinsbenämning på Läderlappen. 



Neckarot, f. = Sprängört. Se 

 Linnés Vestg. resa 98—100. 



Neckblad, Neckblomster, n., 



en allmän vattenväxt med stora, hjert- 

 lika, läderartade, flytande blad och gula 

 blommor: Nupharluteum.Syi. (SeRlETZ 

 Ordb. 467, der flera olika benämningar 

 på denna växt anföras.) 



Kring kölen neckens blomster glimma, 

 Och breda blad i mattor simma, 

 Dem ingen bölja fuktat har. 



GYLLENBORG 1: 190. 



NeckrOS, f., lik näst föregående, 

 men med mycket större, hvita blom- 

 mor: Nymphcea alba L. 



Den hvita neckros reste opp 

 Mot soln sin blanka silfverkopp. 



ARNELL 37. 

 Fyrisån, af neckens rosor krönt. 



STAGNELIUS 1: 305. 



