NEGLANTYR — NUNNEOET 



87 



Neglantyr = Lukttörne. Jfr En- 

 geltorn. 



Keglika, Nejlika, se Näglika. 



(Ordet anses härleda sig från nagel, 

 spik, stift; jfr T. Nägelein, hvarmed 

 närmast afses Kryddnäglikan, i anse- 

 ende till blomknopparnes likhet med 

 små nubbar.) 



Nejkon (Najkon), n., Gotland = 

 Backsmultron. Namnet kommer af 

 det Ryska nika, bär, hvilket ord för- 

 irrat sig till Gotland. 



Nicht, m., en från Tyskan lånad 

 benämning på Lumrik. Se Mattlum- 

 mer. 



Nicktistel, se Tistel. 



f Nippramsgräs = Silfverört. 



Njupon, se Nypon. 



f Njurlaf utgår. 



Nocka, f., ett särdeles gammalt, 

 dyrbart namn, af det nu nästan förlora- 

 de nocka, ludd. (Se Ihres Gloss.) Till- 

 lägges mycket ulliga växter, men tem- 

 ligen obestämdt. Jag har hört det hän- 

 föras äfven till Musörten; lämpligast 

 synes det mig dock tillkomma våra 

 Svenska Cinerarier eller ock Tephro- 

 sei'is Reich., ett med Boörten förvandt 

 slägte, men med enkel hålk. 



f Nolanaber, m., Skåne, enligt 

 Linnés Fl. Svec. n. 704 (enligt Sk. resa 

 s. 147 : Nolanahher, i registret till bo- 

 ken: A'oZonä6&ar) = Hökfibla. Nam- 

 net synes vara utgånget och är sanno- 

 likt förvridet. 



Nopal, m., en art af Cactus, Opun- 

 tia coccinellifera Dkc. 



Noppa, f., örtslägtet Gnaphalium 

 L., hittills förenadt med Kattfotsörten 

 och från den skildt eudast genom två- 

 könade blomhufvud. Namnet tillägges 

 i folkspråket båda, äfvensom Harklöf- 

 vern. 



Nosgräs, se Näsgräs. 



Nosserot, f., ett örtslägte af Nosse- 

 växterna; de Svenska arterna hafva två 

 breda rotblad, hvita blommor i klase 

 och med lång sporre: Platanthera Rich. 

 Rotknölarne hafva afrodisiska egen- 

 skaper. Nosserotens blommor sprida 

 om aftnarne en behaglig lukt, hvaraf de 

 oegentligt blifvit benämnda Nattfioler. 



Anm. Namnets etymologi är märk- 

 värdig. Tvenne tydningar förekomma, 

 begge ganska karakteristiska för växten. 

 Enligt den ena härleder det sig från noss, 

 ett landskapsord, som är liktydigt med 

 slem, hvilket väl passar till rotknölarnes 

 slemrikhet. Enligt den andra kommer 

 det af växtens Tyska benämning Genoss- 

 wilrz, der ordet genoss, conjugium {ge har 

 bortfallit i Svenskan), betecknar de båda 

 förenade rotknölarne. — I Svenska folk- 

 språket skola ock testiculi kallas nossar. 



NosSCTäxter, Tvähjertbladsväxter 

 med mycket egendomligt bildade blom- 

 mor, treskaligt, enrummigt fröhus, från 

 alla öfriga skilda genom ståndarnes 

 förening med pistillen till en pelare: 

 OrchidecE L. 



Notblouister, n., en i de Svenska 

 insjöarne vanlig växt med jemnbreda, 

 inuti pipiga, tvårummiga rotblad och 

 på stängeln klaslikt hängande hvita 

 blommor: Lobelia Dortmanna L. De 

 utländska, som prydnadsväxter odlade 

 arterna af slägtet bibehålla namnet 

 Lohelia. 



Nnbblaf, se Laf. 

 Nubbsvanip, m., en liten, hård 

 trädsvamp med gullgul disk; märk- 

 värdig för sitt inom tallens ved kry- 

 pande svamplager, hvarigenom träet 

 snart förruttnar: Ditiola radicata Fe. 

 Nunneört, f., ett i lundar växande, 

 tidigt blommande örtslägte, med rund 

 stamknöl, mångdelade blad och i en 

 klase sittande (hos våra iphemska arter 

 röda) blommor: Corydalis Vent. De 

 allmännare arterna äro: 



Finger-nunneörten, med tät stam- 

 knöl och fingerdelade skärmblad: C. 

 bulhosa Pers. Förekommer mest i 

 gamla trädgårdar. 



