NAFVERLAF— NOREL 



89 



Stinknäfva {G. Robertianum l.), 

 'ettårig, utmärkt från flera audra, lika- 

 ledes ettåriga arter genom sin stin- 

 kande iukt. 



Ängsnäfva {G. jjratense L.), lik 

 SkogsnätVan, men har mera inskurna 

 blad och sköna högblå blommor. 

 Anm. Genom ett olyckligt stafningsfel 

 har man kommit att föra namnet Näf va 

 till slägtet Slideknä. Detta kallas van- 

 ligen i södra Sverige Röknäa: i stället 

 för Rö(d)-knäa har man läst Rök-näva och 

 därigenom fått benämningen Näfva till 

 slägtnamn för Pohjgonum l., hvarpå den 

 icke har aflägsnaste tillämpning, hvilket 

 sedermera föranledt flera olyckliga sam- 

 mansättningar. 



;Näfverlaf, Näfvermossa, se Laf. 



f Näg'de^ Angerm. = Spergel. 



Nä^lika^ f., ett artrikt örtslägte, 

 typ för Näglikeväxterna, skildt från 

 öfriga slägten genom fyra eller två 

 fjäll, som nedtill oragifva det cylindri- 

 ska fodret: Dianthus L. 



Näglikor täckt bland röda pioner 

 Sira hvar vinkel och lukta så skönt. 

 BELLMAX 3: 123. 



Borstnäglika (D. barbatus l.), med 

 lancettlika blad, blommorna i en jemn 

 qvast. 



Fraktnäglika ( D. superhus l.), med 

 röda blommor i gles vippa, kronbla- 

 den delade i bårfina flikar, 



Sandnäglika (D. arenarius l.), med 

 kronbladen som bos den föregående, 

 blommorna b vita, stjelken enblom- 

 mig. Sandnäglikan uppfyller vid mid- 

 sommartiden luften med en doftande 

 aromatisk vällukt. Jfr Linnés Sk. resa 

 74. — Liknar mycket den utländska, 

 stundom odlade Fjädernäglikan {D. 

 plumarius L.), men denna bar isgrått, 

 grenigt örtstånd. 



Saronsnäglika (D. Årmeria l.), se 

 Saronsblomster. 



Trädgårdsnäglika {D. Caryophyl- 

 lus L.) har grenig stjelk, ensamt sit- 

 tande blommor, i kanten tandade 

 kronblad. 



Ängsnäglika {D. deltoides l.), lik 

 den föregående, men flere gånger min- 

 dre och har blott två smala skärmblad 

 under fodret. 



Nä^likekummer, se Kummer. 



Mglikeräxter, familjen SUena- 

 ce(B LiNDL., Tvähjertbladsväxter med 

 ledade stjelkar, motsatta, enkla blad, 

 sambladigt blomfoder, sköna fembla- 

 diga blommor och centralt fröfäste. 



f Näsgräs, Nosgräs, Dalarne = 

 1) Röllika, 2) Nysrot. 



Nässla, f., ett allmänt bekant slägte, 

 tillhörande Tvåhjertblads- och kronlösa 

 växterna, hvilket genom sina stickande 

 hår gör sig lätt kändt: Urtica L. Kallas 

 äfven Nätla (forusv. ncetla), Näta, Nät. 



Jag är en nässla ; den mig rör 



Får känna hvad min qvickhet gör. 



Men slutlig man mig agar 



Och kål på mig tillagar, v. dalin 5: 356. 



Brännässla {U. dioica l.), mång- 

 årig, med hjertlika blad. 



Etternässla {U. urens l.), ettårig, 

 med ovala blad. 



Hampnässla {U. cannabina l.), 



mångårig, med flikiga blad; liknar 



Hampa och lemnar, såsom denna 



växt, äfven tågor. 



Am)).. Den sistnämnda, är vida skild 



från allmogespråkets Hampnässla, en art 



af slägtet Dån. I detta språk kallas flere 



^Sugeväxter^ nässla, t. ex. BlindnäsBla, 



'Bonässla, Asknässla, hvilka icke ega den 



ringaste förvandtskap med Nässleslägtet. 



Nässleklocka, se Blåklocka. 



f Nässlesilke, n. = Allmän Snar- 

 refva. 



Nästrot, f., ett örtblad saknande 

 slägte af Nosseväxternas familj, med i 

 en knippa samlade rotgrenar, liknande 

 ett skatbo : Neottia Nidus ovis (l.), 



Nörel, Nörla, f., mycket små 

 Narfväxter med syl-lika blad, treskalig 

 frukt: Alsine Wg. Namnet, tillagdt äf- 

 ven Lepigonum Fr. (se Fjällnarf), till- 

 hör egentligen Norskan. 



