90 



OBAR — ORANGE 



f Öbär, Dal., se öbär. 



Odonbuske, m., en art af slägtet 

 Vaccinium L,, med årligen affallande 

 löf och mörkblå bär, liknande Blåbär, 

 men smaken äcklig: V. uliginosum L. 

 Bären kallas Odon, hos äldre författare 

 Odensbär. I stor mängd förtärda, för- 

 orsaka de yrsel och hufvudvärk ; deraf 

 deras namn (Isl. öÖr, galen, rasande). 



Odört, f., en narkotisk ört, tillhö- 

 rande Umbellaterna, känd af sina klot- 

 runda frukter med oj era na åsar, sina 

 mycket sammansatta blad och sin fräna 

 lukt: Conium maculatuni h. Namnet 

 är ursprungligen och hos Harpestreng 

 samt alla andra äldre författare tillagdt 

 Sprängörten {Cicuta l.), men numera 

 allmänt antaget för Conium. 



f Ofris, f., det Latinska Ophrys l., 

 hvilket slägte nu är upplöst i flera, så 

 att man icke kan föra namnet till något- 

 dera, ehuru Flugblomman dermed tro- 

 ligen menas. 



f Oleander, m. = Nerium Olean- 

 der L. Jag har alltid hört denna, en- 

 dast inom hus odlade buske kallas 

 Nerium. Intetdera namnet bör likväl 

 upptagas i en Svensk ordbok, om ej i 

 ett bihang. 



Oleaster, m., se Oliv. 

 Olgon, Olvon, n., se Olvonbuske. 

 Oliv, Olivbuske, m., en i södra 

 Europa och Orienten växande, ständigt 

 grönskande buske {Olea europcen l.), 

 af hvars bär pressas olja (matolja och 

 bomolja). Den vilda busken kallas Ole- 

 aster. 



På en ringa lofvande mark, oländiga 

 kullar, 

 Klappergrus, med törne beväxt, och 



magrare lera 

 Trifvas Minervas skog och olivens lif- 



liga stammar. 

 Tecken dertill oleastrerna ge, som ym- 

 nigt i trakten 



Skjuta sin växt och beströ med de vilda 

 frukterna jorden. 



ADLERBETH 77. 



. . . Vårda den feta oliven, helgad åt 

 freden. 

 Dens. 84. 



Olivlaf, se Laf. 



f Olivlöf, n., Vesterg. = Murgrön. 



f Oljoblad, n., blad af Oliven. 

 Tegnér 3: 72. 



Oljoträd, n., benämnes Oliven i 

 bibeln. »Han varder afhemtad . . . såsom 

 ett oljoträ ^bortfaller sitt blomster», Job 

 15: 33. — »Än i dag grönskar Cedern på 

 Libanon och Oljoträdet i örtagården vid 

 Gethsemane». Fries Bot. utfl. 1: 94. 



Två oljeträd planterade man såg 



Vid grottans öppning. 



STAGNELIUS 1: 464. 



Oljpalm, f., ett slägte bland palm- 

 arterna i Guinea, af hvars frukter Palm- 

 oljan erhålles: Elceis giiineensis L. 



f Oljrättika, anförd i Dalins ord- 

 bok. Hvilken växt dermed förstås, vet 

 jag icke. 



f Olmegräs, se Ölmegräs. 



Olsmessaskopor (Ols-skopor) 

 och Olsmess-umbell, olämpliga 



namn i Dalarne, det förra på Skogs- 

 näfvan, det senare på Köllikan, hvilka 

 intet afseende förtjena. 



Olvonbuske, m., en prydlig buske 

 af Fläderväxternas familj, med flikiga 

 blad, stora hvita blomkransar, i hvilka 

 kantblommoi-na äro mycket större och 

 ofruktsamma: Viburnum Opulus L. 

 Frukten kallas Olvon (Olgon), egent- 

 ligen Ulfbär. — Jfr Elnaträd. 



f Oragräs, vanligen Orragräs, 



sällan Orengräs, n., Smal. med fl. st. 

 = Ängskovall. 



Orange, m., en vanlig benämning 

 på Pomeransträd, men tillägges äfven 

 andra växter af Citronslägtet. Häraf 

 namnet orangeri på drifhus, emedan 



