GRÄNSORT — OXEL 



91 



sådana först anlades för Orangeträdens 

 odling. 



Der skönt orangen ibland lagern spirar 



Med silfverblommor och med frukt af 

 guld. 

 BESKOW 1: 157. 



t Oransört, f., Skåne = Allmän 

 Stålört. 



f Orkorn (af or, mal), n., Vesterg. 

 = Kikbär. 



Orleanaträd, n., ett resligt träd i 

 de varmare delarne af Amerika, med 

 hjertlika blad och stora, sköna, rosen- 

 röda blommor: Bixa Orellana L. Dess 

 frön omgifvas af ett ämne, som lemnar 

 färgstoftet Orleana. 



OrmaXj n., ett litet grässlägte med 

 fjällikt öfver hvarandra liggande blom- 

 mor i enkelt ax, liknande en ormstjert: 

 Lepturus u. Bb. 



Ormbunke, m., ett slägte bland 

 Bräkenväxterna, med i tufvor eller 

 bunkar växande blad med runda spor- 

 plättar på undre sidan: Aspidium Sw. 

 Tvärt emot både härledning och alla 

 äldre författare har man hänfört nam- 

 net till hela Bräkenfamiljen. 



Ormbär, n., en mångårig växt med 

 fyra i krans omkring stjelken sittande 

 blad, fyrtaliga blomdelar och svarta 

 bär: Paris quadrifolia L. 



Anm. I folkspråket öfverföres namnet 

 till flera vilda, icke ätliga bär, t. ex. TroU- 

 drufvans samt arternas af slägtet Solanum 

 t,., och på Gotland skall Vägtorn benäm- 

 nas Ormbärsträd. 



f Ormgräs, n., Dalsl.— Blodnäfva. 



— Ordspråk: »ormen gömmer sig i 

 ormgräs» (lätet anguis in herba. Virg.). 



t Ormkagge, m., Verml. = Orm- 

 bunke. 



f Ormnäfya = Ormrot. En allde- 

 les falsk sammansättning af det miss- 

 förstådda Näfva. 



f Ormris, n., Hels. = Örnbräken. 



— Om de med om flerfaldigt samman- 

 satta provinsnamnen på Örnbräken, se 

 RiETZ Ordb. 489. 



Ormrot, f., en afdelning af slägtet 

 Slideknä med mångåriga, vridna rot- 

 stockar {Bistorta Toubn.) och ett ax i 

 toppen : Polygonum L. Arterna äro : 

 Liten Ormrot (P. viviparum l.), 

 med hvitt, lökbärande ax. 



Äkta Ormrot (P. Bistorta l.), med 

 rödt ax utan smålökär. 



f Ormskalle, m., Gotl. = Gucku- 

 sko. 



t Ormskallrebräken, n., Wah- 

 lenberg = Läketunga. 



f Ormstingsgräs, n., Orm- 

 stingsrot, f., Finl. = Tulkört. 



f Ormtunga, f. = Läketunga. 



f Or-mylja, f., enligt Wahlenberg 

 := Brudbröd. 



f Ormöga, n. = Rifva. Ett af bo- 

 tanister bildadt, men för en växt olämp- 

 ligt namn, och eljest obrukligt. 



f Ormört, f.. Dal. = Ormrot. 



i Orne, m., Vesterg. (Gäsene hä- 

 rad) = Ask. Namnet torde komma af 

 Lat. ornus. 



Orselj, m., ett blått färgstoft, som 

 erhålles af lafslägtet Roccella, företrä- 

 desvis från Canarieöarna. Jfr Orseljlaf. 



t Osteblomma, f., norra Boh. = 

 Röllika. Namnet har blifvit härledt 

 från os, lukt; men kommer sannolika- 

 re, enligt Rietz, af ysta. 



Otterbär, se Utterbär. 



Oxbärsbuske (egentligen Oxel- 

 bärsbuske), m., en liten, inhemsk bu- 

 ske, hörande till Kärnfruktträden, med 

 äggrunda, helbräddade blad, på undre 

 sidan hvitludna : Cotoneaster vulgaris 

 LiNDL. Bären likna Oxelbär, hvaraf 

 namnet. 



Oxel, f., utgör jemte Rönnen släg- 

 tet Sorbus L., tillhörande Kärnfrukt- 

 träden, men lätt skildt genom sina 

 mångblommiga blomqvastar och sina 

 bär med hinnaktiga kärnhus. 



