104 



RONN — SAFFRAN 



strålblommor, vanligen livita, sällan 

 rödletta: Achillea Mille fnlium L. Röl- 

 likan är en i medicin högt värderad 

 växt. 



Rönn (i folkspråket äfven BUDU), 

 t'., ett allmänt träd, tillhörande Kärn- 

 fruktträden och samslägting med Oxeln, 

 men har parbladigt sammansatta blad 

 och röda, syrliga bär: Sorbus Aucupa- 

 ria L. Rönnens bär eller drufvor äro 

 för flere foglar en begärlig föda och 

 begagnas derföre af fogelfängare till 

 bete. 



Könndrufvan glöder, tegxér 3: 36. 

 Och ifrån höjden eu doftande rönn 

 Räckte mot vågen den Ijusgula vippan, 

 Speglade kronan i himmelsblå sjön. 



DAHLGREX 1: 401. 



När jägarn samlar hop de bittra rön- 

 nars bär 



Att kläda snarans knut, som väntar 

 luftens här. 

 OXENSTJERXA 2: 152. 



Bönnpenselrost, se Rost. 



Rör, n., ett grässlägte, närförvandt 

 med Vass (båda skiljas från öfriga ge- 

 nom en hårtofs inuti blommorna), men 

 spädare, med enblommiga småax: Ca- 

 lamagrostis Adaks. Af äldre författare 

 kallades jemväl Vassen Rör; äfven Lin- 

 né förenade dem till ett slägte. 



Bergrör, ett styft, sträft, bredbla- 

 digt gräs : C. epigejos Roth. 



Sandrör, ett styft, gråhvitt gräs 

 med inrullade blad: C. arenaria Rom. 



Öfriga arter urskiljas ej af allmän- 

 heten. — Jfr Piphven. 



Rörflen, Rörflok, Rörfläck, 

 m., se Flen. 



RÖrsopp, m., ett artrikt slägte- 

 bland Hattsvamparne, lätt skildt ge- 

 nom ett lager af fina rör eller pipor, 

 packade på hattens undre sida, men 

 som kunna utan svårighet söndras från 

 hatten: Boletus Dill. Samtliga rör- 

 soppsarter växa på jorden, äro kötti-' 

 ga, ti era bland dem värderade såsom 

 näringsmedel, dock några giftiga. Om 

 arterna se Fries, Sveriges ätliga och 

 giftiga svampar. 



RÖrsyingel, m. (Fluminia arun- 

 dinacea Fr.), se Kase. 



f Rörtand, f., ett föga bekant 

 svampslägte: Irpex Fr. (numera ej Si- 



Stotrema Pers.). 



f Rörvass utgår. 



RÖt6, n., rotstockarne af Qvickroten, 

 som uppgräfvas och läggas i fria luften 

 att förtorka. Se Linnés Sk. resa 35, 51. 



s. 



SabadillfrÖ, n., frö af en i Mexico 

 växande art utaf Nysrotslägtet : Vera- 

 trum Sabadilla Retz. 



f Sabelböna, f., se Böna. 



Sabel-lilja., f., ett nytt, men ej 

 förkastligt namn på det utländska släg- 

 tet Gladiolus l., förvandt med Svärds- 

 liljan. 



f Sabelärt, se Ärt. 



Safflor, m., en så väl för sin nytta 

 som prydlighet odlad ört, tillhörande 

 Tistelväxterna, med taggigt sågade blad 



och högröda blommor: Carthamus tinc- 

 torius L. »Safflor voro blomblad, köpta 

 utifrån, som färgade rosenrödt». Linnés 

 Öl. resa 34. 



Saflfran, m., en tidigt om våren 

 blommande lökväxt af Svärdsliljeväx- 

 ternas familj, hvars blompip utskjuter 

 ur sjelfva löken: Crocus L. Pistillerna 

 af Äkta Saffran (C. sativus l.) lemna 

 den under namnet Saffran bekanta 

 kryddan. 



Tmolus dig sänder till gärd den väl- 

 luktspridande saffran. 



ADLERBETH 55. 



