SKALFVKGllAS — SLINKE 



111 



nämningarna Skottgräs, Skyttegräs 

 äro utgångna. Jfr Rietz, Ordb. G 14. 



i Skälfvegräs, n. = Darrgräs. 



T Skälfving, m., Liljeblads be- 

 nämning på det gelatinösa svampsläg- 

 tet Tremella (dill.). 



f Skälla^ f., benämnes pä vissa or- 

 ter Blåklockan. Jfr Bjälla. — Berg- 

 skälla, se detta namn. 



Skalle, n., är egentligen slösäd, 

 eftersäd vid kastningen; men emedan 

 denna till stor del utgöres af ogräsfrön, 

 har namnet blifvit öfverfördt på dylika 

 växter, t. ex. Akerkovall (Linnés Fl. 

 Svec. n. 546), Höskallra (Linnés Sk. 

 resa 147), Skärf-frö (ders. 177) m. fl. 



Skära (äfven Själa och Skärda), 



f., ett slägte bland Tistelväxterna, men 

 utan taggar, blomfästet fjälligt. Den 

 enda inhemska arten är Ängskära {Ser- 

 ratula iinctoria L.), en mycket värde- 

 rad färgväxt. — Skäm (af skir) ingår 

 äfven i andra färgväxters namn, såsom 

 Brunskära och Gulskära, samt i Kard- 

 skära (se Kardtistel). 



Skärf-frö, n., örtslägtet Thlaspi L., 

 tillhörande Krasseväxterna, med små 

 platta ^jSkidor, liknande runda pennin- 

 gar. Akerskärffröet {T. arvense L.), 

 som är ett svårt ogräs på åkrar, har 

 stark löklukt. Jfr Byggn.B. 8: 4. 



Skär-floka, f., ett Umbellatslägte, 

 utmärkt genom sina jemnbreda, skär- 

 likt krökta blad: Falcaria Rivini Höst. 



f Skäryass, se Vass. 



T Sköldblad, n. =: Neckblad. 



Skölding, m., Sköldört, f., be- 

 nämnes af Liljeblad slägtet Tropceolum 

 L., som för frukternas angenäma kras- 

 sesmak allmänt odlas under namn af 

 Indiansk Krasse. Bladen äro runda, 

 sköldlika, blommorna stora, oregel- 

 bundna, brandgula hos vår odlade T. 

 majus L. 



Anm. Namnet Indiansk Krasee kom- 

 mer nog att bibehållas, ehuru olämpligt 

 och i systematiska arbeten obrukbart. 



Sköldlaf, se Laf. 

 Skörbjnggsört, f., ett på hafs- 



stränder växande örtslägte, tillhörande 

 Krasseväxterna, men med tjocka, saft- 

 fulla blad och runda skidor: Cochlea- 

 ria L. Den Äkta Skörbjuggsörten (C. 

 officinalis L.), med oskaftade stjelk- 

 blad, är ett berömdt medel mot skör- 

 bjugg. — Mindre rigtigt har man öfver- 

 fört namnet till slägtet Fetknopp. 



i SkÖrsilke, n., en åt ett mikro- 

 skopiskt Algslägte {Diatoma Ukc.) gif- 

 ven benämning, som icke kan komma i 

 fråga att upptagas, äfven om den vore 

 mindre olämplig. 



f Slake, m. = Klottång. 



f Slanggurka, f., en utländsk, för 

 oss främmande Gurkväxt: Cucuniis fie~ 

 xuosus L. 



i Slemliorn, Slemklot, Slem- 

 klubba, Slemklänge, Slem- 

 knopp, efter Liljeblad anförda af Da- 

 lin, äro samtligen obetydliga namn på 

 ännu obetydligare, tvetydiga växter, 

 hvilka aldrig bort komma i fråga att i 

 en Svensk ordbok upptagas. 



Sli, Slima, f., Algslägtet Batra- 

 chospermum Roth, bestående af busk- 

 likt greniga, slemmiga trådar. 



Slideknä, n., ett örtslägte af myc- 

 ket olika utseende, hvars underslägten 

 Ormrot, Pilört, Fogelört och Binda 

 särskildt upptagas. Utgör typen för 



Slideknäväxter, Tvåhjertblads- 

 växter, skilda från alla öfriga genom 

 slidor, nedtill omgifvande stjelkens 

 leder inom bladen ; blommorna små, 

 ofullkomliga, med ett frö: PolygonecB 

 Juss. Hit höra, jemte de under Slide- 

 knä anförda, äfven Syra, Bohvete, 

 Rhabarber m. fl. 



Sligefrö, n. = Slägfrid. 



Slima, se Sli. 



Slinke, n. l) Slägtet Nitella Ao., 

 trådlika, pipiga, kransgreniga, ledade 



