112 



SLINKLAF — SMOCKBAR 



Groddtrådsväxter, ständigt nedsänkta 

 i vatten, lederna encelliga. 2) Åtskil- 

 liga trådlika, i hafvet växande Alger, 

 f Slinklaf utgår alldeles. 

 Sliunor, f. pl. (Slyngon, Slyn- 

 nen, n. pl.), i Göta rike den vanliga 

 benämningen på Blåbär. Enligt Linné 

 (Fl. Suec. n. .332) skall i Halland nam- 

 net föras äfven till Odon, men detta 

 grundar sig troligen på någon förvex- 

 ling. 



Slokbjörk, se Björk. 

 Slokgräs, u., ett vackert grässlägte 

 med tvåblommiga småax, utan borst, 

 de yttre agnskalen af småblommornas 

 längd: Melica L. — Ordet gräs bort- 

 faller vid sammansättning. 



Bergslok, m., med sammandragen, 

 ensidig, lutande vippa: M. nutans L. 

 Grusslok, m., med axlikt samman- 

 dragen vippa, håriga agnskal : M. ci- 

 liata L. 



Lundslok, m., med upprätt, grenig 

 vippa, inre blomman felslående: M. 

 uniflora Retz. 



Slokstarr, se starr. 



Sloktistel, se Tistel. 



Slån^ f., en allmän buske med tor- 

 nar, tillhörande Stenfruktträden: Pru- 

 nus spinosai.. Frukterna, kallade SZåre- 

 bär eller Stärhebär, äro klotrunda, 

 svarta, med kärf smak. Till samma 

 slägte höra Krikonträd (äfven kalladt 

 Tysk Slån) och Plommonträd. 



Slånga, f.=Bändling. Jfr Vatten- 

 slinga. 



Slånlaf, Slånmossa, se Laf. 



Slåsskämpar^ se Kämpar. 



Slåtterblomster, n., ett namn, 

 icke utmärkande någon viss växt, utan 

 tillagdt många växter, som blomma 

 vid slåttertiden, t. ex. Hvita Visiln, 

 Hästfiblan m. t). 



Slåtterflbla, f., ett allmänt ört- 

 slägte, tillhörande Fibleväxterna, med 



bara blomstänglar, fjälligt blomfäste 

 och på tvären rynkiga frön : Hypochce- 

 7-is h. Blommorna äro gula. Allmän- 

 na Slåtterfiblan (//, maculata l.) kal- 

 las i Vesterg. Slåttergubbar, i Jemtl. 

 Slåtterkullor. (Äfven Hästfiblan kal- 

 las stundom Slåttergubbar.) 



Slåttergröe, se Gröe. 



Slägfrid, f. = Gulmåra. Ett myc- 

 ket gammalt namn, som blifvit öfver- 

 satt med Frillogräs. Sedan ordets 

 bemärkelse [frilla) utdött, har man 

 trott att det skulle betyda slagsmål. 

 Se RiETZ, Ordbok. 



f Slätt, m., förvridet uttal af Klett. 



SlÖke, n., en gammal benämning 

 på Qvanne, af Isl. slok, ränna. Detta 

 nu obrukliga namn anser jag lämpli- 

 gen kunna öfverföras till Fleurosper- 

 mum austriacum iioffm., på hvilken 

 växt det vida bättre passar, ty denna 

 är den enda Um beilat, hvars stjelk ut- 

 gör en fortgående ränna utan afbrott 

 genom tvärleder. För att häntyda på 

 växtens slägtskap med Libsticka, kau 

 man göra ett tillägg till namnet och 

 kalla den Slöke-sticka. 



f Slökestut, m. = Strätta. 



f SlÖkorn, n., de vilda arterna af 

 slägtet Korn {Hordeum L.). 



Smilej m., små, ettåriga gräs, förr 

 räknade till slägtet Tåda, men hafva 

 i spetsen tvåklufna agnskal, fastväxta 

 vid frukten: Airopsis desv. — Namnet 

 Smile tillägges allmänt både i Tysk- 

 land och Norge arterna af Aii'u L. 



Sminkbär, n., ettåriga örter af 

 Mollaväxteruas familj, hvilkas blom- 

 hylle uppsväller och blifvcr köttigt: 

 Blitum virgatum och capitatum i.. 

 Öfriga i senare tider hitförda arter fö- 

 ras i folkspråket till slägtet Mell. 



Sminkrot, f., se Horleta. 



f Smockbär, n., äldre namn pä 

 Smultron. 



