SMUXTPARON — SMÖRBLOMSTER 



113 



f Smultpäron^ n., utgår alldeles. 



Smultron, n., ett allmänt kändt 

 örtslägte, hvars bär äro bildade af det 

 uppsvälda fruktfästet : Fragaria L. Jfr 

 Jordbär. 



Ur vård af späda blad, som hölja dem 

 för dagen, 



På böjda stjelkars topp de låga smul- 

 tron tagen. 

 OXEXSTJERNA 2: 53. 



Koda smultron mellan blad. 



NICÄNDER 1: 22. 



Rödaste smultron i mjölk ocb vin. 



BELLMAN 3: 246. 

 Kom att purpursmultron plocka. 



STAGNELIUS 2: 291. 



Backsmultron, med foderflikarne 

 tryckta intill frukten: F. collina Ehrh. 



Marksmultron, med foderflikarne 

 utstående, frukten lätt affallande: F. 

 vesca L. 



Trädgårdssmultron, vanligen kal- 

 lade Jordgubbar, skiljas från båda de 

 föregående genom större, på ytan gro- 

 piga frukter: F. elatior Ehhh. 

 Flera utländska arter odlas, men 

 •deras namn äro ännu obestämda. 



f Smultronbuske, m. Namnet är 

 olämpligt (rättare Mjölonbuske) ocb 

 ^fven öfverflödigt dels derföre, att väx- 

 ten ej iinnes bos oss, dels emedan den 

 i skrift vanligen kallas Arbus, Arbu- 

 ser: Arhuius Unedo L. 



f Smultronklöfver, m., en min- 

 dre bekant art af Klöfver: TrifoUum 

 fragiferum L. ' 



Småborre, m., en mångårig ört, 

 tillbörande Brumväxterna, med gula, 

 i en lång klase sittande blommor, fruk- 

 terna under blomman med i spetsen 

 baklikt krökta taggar: Agrimonia Eu- 

 patoria L. Småborrens frukter hänga 

 sig fast vid kläderna, liksom Karborrar. 



f Småknoppar, m. pl., en ettårig 

 art af slägtet Fetknopp: Sedum an- 

 nuum L. 



Smålummer, m., en med Lummer 

 närförvandt växt, med taggigt tandade 

 blad : Selaginella spinulosa Al. Beaun. 

 Fries, Svenska växtnamnen. 



i Smälla, f., Smällor, pl. (Smät- 

 jon Dal.), växter med uppblåsta blom- 

 foder, hvilka, bastigt krossade, spricka 

 med en smäll. Egentligast Tarald. 



f Smällon, n., Skåne = Back- 

 smultron. 



Smäre, m., ett fornnordiskt, ännu 

 brukligt namn på Klöfverväxter, men 

 som i allmänhet öfvergått till uttalet 

 smör; tillägges nu slägtet Medicago L. 

 (äfven kalladt Kosmör), bvilket skiljer 

 sig från Klöfver genom bågformigt böj- 

 da eller ock spiralvridna ärtbaljor. 

 Blåsmäre, med blå blommor, spi- 

 ralvridna ärtbaljor, i äldre tider odlad 

 under namn af Luzern: M. sativa l. 

 Fojersmäre, äfven Svensk Smäre, 

 med gula blommor, bågformigt böjda 

 ärtbaljor: M. falcata L. 

 Smör- ingår i en mängd växtnamn, 

 äfven till betecknande af mjukare fruk- 

 ter, t. ex. Smörnypon, Smörpäron m. fl. 

 Smörblomma, f., den allmänna- 

 ste arten af Fibleväxterna, med enkel, 

 mjölkrik stängel, som slutar med den 

 smörgula blomman: Taraxacum offi- 

 cinale Web. (I Dalsland tillägges nam- 

 net äfven Leontodon autumnalis L.) 

 Smörblomman blommar hela våren och 

 sommaren och upphör sist om hösten. 

 En smörblomma, ännu qvar 

 Utaf sommarns fagra dar, 

 Emot månen blygsamt dra^ 

 Upp sitt gullgula standar. 



"DAHLGREN 1: 79. 



Anm. Bland denna växts mångfaldi- 

 ga namn är Smörblomma det allmännast 

 spridda ocb i skriftspråket mest brukliga. 

 Det är äfven det mest karakteristiska: 

 det mjölkrika örtståndet liksom öfvergår 

 till smör i blomman. Af dess öfriga namn 

 är Skallnacke mest betecknande. Flera, 

 såsom Lejontand (osvenskt). Kopias, Svin- 

 ros, Maskros o. s. v., äro rent af förkast- 

 liga och utan tillämpning på växten. 



Smörblomster, Smörfånga, 

 Smörört (se Linnés Sk. resa 240) äro 

 mycket obestämda namn, som för de 

 gula blommornas skull tilläggas åtskil- 

 liga Ranunkulaceer, såsom 1) Kabbe- 



8 



