STECKELGRAS — STINKSVAMP 



119 



Vårstarr (C. prcecox Jacq.) och 

 Backstarr (C. ericetorum Poll.), tven- 

 ne smärre, på torrare ställen växande 

 arter, bliipnmande tidigt om våren, 

 med lifligt gröna blad. 



f Steckelgräs, Steckgräs, n. 



= Stålört. Föres vanligen till Gen- 

 tiana Amarella L., men innefattar äf- 

 Ven G. cam]) estris L. 



f Stehjok, Dalarne = Fräken, Dy- 

 fräken. 



^ T Stenbryt, m. = Bergspring. 



Stenbräcka, f., flera arter af släg- 

 tet Saxi fråga L., växande i fjellen, före- 

 trädesvis S. oppositifoUa L. Se Bräcka. 



Stenbräken^ n., ett slägte bland 

 Bräkenväxterna, mera spädt och vekt 

 änOrmbunkslägtet(yls/)2rfm7»Sw,),med 

 ensidigt fruktplättarnes svepe: Cysto- 

 jpteris Bersh. 



Stenbär, n. = Stenhallon. 



Stenek = Jernek. 



Stenfruktträd, n., en växtfamilj 

 med talrika på fodret fästa ståndare 

 och köttiga frukter, som innesluta en 

 stenhård kärne: Drupacece L. Hit höra 

 Hägg, Körs, Mandel, Persika, Slån 

 m. fl. 



Stenfrö, n., slägtet Lithospermum 

 L., sträfhåriga örter, tillhörande Skruf- 

 blomstriges familj, med hvita blom- 

 mor och mycket härda frön. Jfr Perl- 

 gräs. 



f Stengräs, n., Medelp. (Flen- 

 gräs, Vesterb.) = Röllika. 



Stenhallon, n., en ört af Hallon- 

 slägtet, med krypande stjelkar, hvita 

 blommor och röda bär: Rubus saxa- 

 tilis L. 



StenmOSSa, f., allmän benämning 

 för Lafvar, som växa på sten ; vanligen 

 hänföres namnet till Parmelia saxati- 

 iis AcH. Se Letlaf. 



Stenmurkla, se Murkla. 



f Stenpoley = Dosta. Tillhör ej 



Svenska språket, utan har upptagits ur 

 Tyska kräuterbucher. 



f Stenpäron, n., frukten af det 

 vilda Päronträdet, äfvensom en sämre 

 sort odlade Päron. Vilda Päron. 



Stensöta, f., en i bergspringor vä- 

 xande art af Bräkenväxterna, med en- 

 kelt parbladigt inskurna blad och bara 

 (ej fjällbetäckta) fruktplättar på bla- 

 dens undre sida: Folypodiumvulgarei.. 



T Stenvårta utgår. 



T Stenört, f. = l) i Upland Kors- 

 ört; 2) i Skåne Bitter-fetknopp, en- 

 ligt Linnés Sk. resa 240. 



f Stickelblomma, f., Boh.=Fält- 

 stålört. Jfr Steckelgräs. 

 Stickelbärsbnske, m., en art af 



slägtet Ribs, skild från öfriga genom 

 sina taggiga grenar: Ribes Uva crispa 

 L. Krusbär är en förändring deraf. 



När stickelbuskens bär bland sårande 

 försvar 



I mognadsstunden än har växtens grön- 

 ska qvar. 



OXENSTJERNA 2: 54. 



i Stiftssyanip utgår alldeles. 



f Stighåltgräs, n., Vesterb. = 

 Linnésört. (Rolialtgräs är olika ut- 

 tal deraf.) 



Stillfrö, n., ett obestämdt namn, 

 som tillägges frön af flera olika arter 

 tillhörande de Korsblomstrige växter- 

 na, t. ex. Rockentraf, Fältkrasse, Väg- 

 senap m. fl. 



T Stin^sel, m.. Dal. = Tistel. 

 „ f Stingskallar, m. pl.. Dal. = 

 Åkertistel. 



Stinkmell, se Mell. 



Stinknäfva, se Näfva. 



f Stinknässla, f. = Stinksyska. 



Stink stallört, se Stallört. 



Stinksvamp, m., en aslikt stinkan- 

 de svamp med nätådrig mössa, i början 

 täckt med ett svartgrönt slem, och fo- 



