12f> 



SAFFEROT — SOTORT 



Skogs-säf, med trubbkantig stjelk, 

 mycket yfvig ocli bladig blomvippa: 

 S. silvaticiis L. 



Säfferot, f., en Umbellat med fårad 

 stjelk, dubbelt parbladigt delade blad, 

 gyttrade blomflockar och håriga frön: 

 Libanotis montana All. Säfferoten, tug- 

 gad, befordrar salivens afsöndring; der- 

 af namnet (Lågtysk. sever, Högtysk. 

 seifer, spott, dregel). 



T Säfjablomma, f. = Blomvass. 



Säf starr, m., ett litet Halfgräs- 

 slägte, midt emellan Säf ocb Starr: 

 Kohresia Willd. Tillhör endast högre 

 fjelltrakter. 



Säfvenbom (efter Tyskan), m., en 

 art af Enslägtet, växande i södra Eu- 

 ropa: Juniperus Sabina L. I motsats 

 mot vår inhemska, milda En är Säfven- 

 bomen giftig. 



f Säld,Sälle = Sälg. 



Sälg, f., ett allmänt trädslag af Pil- 

 slägtet, med på undre sidan ludna blad 

 och blommande förelöfvens utslående: 

 Salix caprea L. Sälgen växer på tor- 

 rare mark än öfriga pilarter, »intet 

 träd i Sverige mognar tidigare». Linnés 

 Sk. resa 67. Sälgen är vackrast under 

 blomningen en klar vårdag; dess gull- 

 gula hängen omsvärmas då af tusentals 

 bin och andra insekter. 



Sällefock, se Fock. 



i Sälta, f., Boh. = Allmän Knapp- 

 säf, Eleocharis pahistris R. Br. I Ros- 

 lagen kallas denna för Sälting, men 

 alldeles origtigt. — Jfr Knappsäf. 



Sälting*, m., örtslägtet Triglochin 

 L., gräslika växter med trinda blad, 

 smala ax, sex ståndare och samman- 

 växta småfrukter. 



Kärrsälting, med trind, trerummig 

 frukt: T. palustre L. Växer i kärr. 



Strandsälting, med aflång, sex- 

 rummig frukt: T. maritimum L. Vä- 

 xer på hafsstränder, lemnande ypper- 

 sta bete för hornboskapen. 



t Sätgräs, n., Sätört, f. = Tät- 

 ört. 



Söl, m,, större hafs-alger, egentli- 

 gast slägtet Rhodymenia Grev. 



f Sömntorn, m., benämnes en 

 skägglik utväxt på Nyponbusken, för- 

 orsakad af insektsting. 



f Sönnerdön eller Silledön, m., 



en löjlig förvridning af Grek. Chelido- 

 nium. Skåne. 



Söt är ett vanligt epitet till afarter 

 med söt smak, såsom Sötbräken (Sten- 

 söta), Sötmandel, Sötpotates, Söt- 

 äpple m, fl. 



Sötblomster, Sötkullor, Söt- 

 tuppor, benämningar på Kamill- 

 blomman, som jemte Röllikan har de 

 talrikaste namn i Svenska språket. Jfr 

 Sötört. ^ 



Söte, Sötrot, f.. Norska benäm- 

 ningen på slägtet Gentiana L., ehuru 

 dess arter företrädesvis utmärka sig 

 genom sin beskhet. Se Baggsöta. 



Sötgräs, n., ett tvåårigt, välluktan- 

 de gräs med slak, hängande vippa och 

 enblommiga småax: Cinna pendula 

 Trix. (På slägtet Molinia Sohrank eller 

 slägtet Enodium Gxw. har detta namn 

 ingen tilläm.plighet.) 



f Sötört, f., ytterligare ett namn 

 på Kamillblomman, men enligt Linné, 

 Sk. resa 270, föres det rättare till Gul- 

 måran. 



