TAGG-GINST — TAEE 



127 



Tagg^ginst, se Ginst. 



f Tagg'puke5 m., ett alldeles för- 

 gätet och obrukligt namn på Stall- 

 örten. 



Taggsvamp, m., ett artrikt slägte 

 bland Hattsvamparne, med syl-lika tag- 

 gar på hattens undre sida: Hydnum L. 

 Inga Taggsvampar äro giftiga, men 

 många trähårda och derföre icke ätliga. 



Taklök, m., ett slägte bland Fet- 

 bladsväxterna, med breda, vid basen 

 löklikt hopade blad: Sempervivum tec- 

 torum L. Jfr Huslök. (Namnet har 

 alldeles origtigt blifvit tillagdt Sedum 

 Telephium L. och i Vexiö Ajuga pyra- 

 midalis L., för hvilken senare Wahlen- 

 berg uppgifvit den mindre lämpliga 

 benämningen Takgran.) 



f Talgträd, n., benämnes Croton 

 sebifertim L., af hvars frön kokas ett 

 slags talg. Som hvarken växten eller 

 dess produkt är känd i Sverige, vet jag 

 icke hvarföre namnet bör upptagas. 



Tall, f., betecknar allmänt i Svea 

 rikes språk Furen, men i Göta rikes all- 

 mogespråk är benämningen antingen 

 okänd eller ock tillagd Granen (till 

 hvilken den föres äfven af Tillandz). 

 Jag skulle anse lämpligast att antaga 

 Tall såsom gemensamt namn på Fur 

 och Gran. Ved af båda träden kallas 

 ock ofta tallved. 



Norden är så kall . • . 



Högt i hvita snön 



Står den höga tall, 



Alltid frisk och grön. LING 1:50. 



I brokigt skimmer tallen återstrålar 



Från rimbeklädda grenar månens ljus. 

 STAGNELIUS 2: 547. 

 Silfvergrå stå bergets tallar, 

 Snö på minsta gren och barr. 



DAHLGREN 2: 4. 



Tallört, f., en helt gul, svampaktig, 

 bladlös, men fjällbetäckt ört med lu- 

 tande blomklase: Monotropa Hypopi- 

 tys L. Växer mest på tallrötter. 



Tamarisk, m., en buskväxt i södra 

 Europa och Orienten, hvaraf en i Ara- 

 bien växande art utsvettas ett slags 

 manna: Tamarix mannifera Ehkexb. 



Tamariskens bark utsvettas den ädla- 

 ste ambra. 



ADLERBETH 40. 



A7im.^ Linné förde till detta slägte äf- 

 ven Klådriset, hvarföre denna buske i 

 Dalins ordbok benämnes Tamarisk. 



t Tandgräs, n. = l) Upl. Knavel ; 

 2) Skåne Törel. 

 Tandrot (olämpligt Tandört), f., 



en ört af Korsblomstriges familj, med 

 en tandlika, hvita fjäll bärande rot- 

 stock, parbladiga blad och liffärgade 

 blommor: Dentaria hulbifeva L. Af 

 små lökar i bladvecken är det Latinska 

 artnamnet hemtadt. 



Tapioka, f., en sorts gryn, som er- 

 hållas af Manihot utilissima Pohl, hvil- 

 ken allmänt odlas i det tropiska Ame- 

 rika. Grynen förekomma äfven hos oss 

 i handel. Tapioka-plantan har färsk en 

 skarp, mycket giftig mjölksaft, men se- 

 dan den blifvit urlakad lemnar den ett 

 i hög grad närande födoämne. 



Tapsan, m., ett gammalt, förgätet 

 namn på Spenörten, upptaget af Wah- 

 lenberg. Månne det någonsin tillhört 

 Svenska språket? 



f Tara, se Tjerp. 

 - Tarald, m., arter af slägtet Glim, 

 med mycket uppblåsta blomfoder: Si- 

 lene infläta Sm. och maritima With. Be- 

 nämningen tillhör Gotland. 



Anm. Namnets härledning är oviss ; 

 man har gissat, att det eger Arabiskt 

 ursprung, men sannolikare är det Ty- 

 skans Tarant, ehuru detta tillägges en 

 annan växt med uppblåst blomkrona, 

 Gentiana Pnemnonanthe l. 



Tare, Boh. = Bändling. Namnet 

 är märkvärdigt, emedan dylika växter, 

 enligt Dioscorides (i första årh. e. Kr.), 

 af Kelterna i Gallien kallades Taruk 

 {xavQovx). 



