130 



TJALABLOMMA — TORMENTILL 



Sk. resa 359. Jfr Stut, såsom namnet 

 uttalas i de norra orterna. 

 f Tjälablomma, f., Tjälablom- 



Ster, n., Tjälatnppa, f., kallas mång- 

 faldiga vårblomster, såsom Sippor (en- 

 ligt Franckenius,Tillandz, Bromelius), 

 Movippa (i Upl.), Kabbelök ocli Häst- 

 hofsört (i Dal.), Violer (enligt Retzius) 

 m. fl. 

 Tjärblomster, n., Tjärört, f., 



mångåriga örter bland Näglikeväxter- 

 na, med purpurröda blommor, fem stift 

 och vid basen flerrummigt fröhus: Vi- 

 scaria Roehl. Allmänna Tjärörten {V. 

 vulgaris Roehl.) har stjelken klibbig vid 

 lederna. 



To (i stället för ull eller lin) ingår 

 i flera ord, såsom Tonad, gemensamt 

 namn på Hampa och Lin, Tobändel, 

 Tåbengräs = Lin-snarrefva, Tobetel 

 = Tufvigt Angdun, och troligen äfven 

 Tåtel, äldre Totel. Ordet står i nära 

 förbindelse med Do i Dodra (Cameli- 

 na), Eng. Dodder (Cuscuta), Tysk. Dot, 

 hamptråd o. s. v., hvarföre man kunde 

 vara frestad att antaga ett förloradt 

 stamord ^0. 



Tobak, m., en allmänt odlad ört, 

 tillhörande Bolmväxterna: Nicotiana 

 L. Utom den Allmänna Tobaken {N. 

 Tnhacum L.) odlas Bondtobaken, skild 

 genom rundadt trubbiga blomflikar: N. 

 rustica L.^ 



Anm. Åtskilliga växter, som brukats 

 såsom surrogat för Tobak, hafva äfven 

 fått namn deraf; så har Arnica montana 

 L. kallats Tobaksblomma, samt Achillea 

 Millpfoliinn L. (Dal.) och Tnssilafjo Farfara 

 T,, (enligt Wahlenberg) Bröst-tobak. 



Tof, m.. benämnas flera tufviga gräs. 

 egentligast kanske Aira ccespHosa L. I 

 Jemtland kallas Aira Jlexuosa L. Tof- 

 hven, i Skåne Sci7'pus ccespitosus L. 

 Mossatof. Tof kallas allmänt i Norr- 

 land äfven FesUica ovina L. m. fl. gräs. 



Toffelblonima, f., en skön och 

 sällsynt, högnordisk ört af Nosseväx- 

 ternas familj, med enbladig och en- 



blommig stjelk, liffärgade blommor: 

 Calypso horealis Salisb. — I anseende 

 till blommornas likhet fördes denna 

 ört af Linné till slägtet Guckasko, och 

 namnet Toffelblomma har tillagts båda. 



Tofhven, se Tof. 



f Tofsmossa utgår. 



Tofsäxing*, m., ett grässlägte med 

 axlikt sammandragen vippa, treblom- 

 miga, plattade, gyttrade småax: Koe- 

 leria Pers. Den Blågrå Tofsäzingen 

 {K. glauca Dec.) är ett värderadt gräs 

 på sandfält. 



Tok, m., en utmärkt, för södra O- 

 land egendomlig buske af Brumväx- 

 temas familj och Fingerörtslägtet,från 

 hvars öfriga arter den afviker genom 

 trädstara : Potentilla frtdicosa L. »Tok 

 kallas på Öland en buske, som„i hela 

 verlden är mycket rar». Linnés Öl. resa 

 63. — Tokens qvistar äro mycket sega 

 och användas till qvastar m. m. Nam- 

 net synes härleda sig från Angl.Sax. 

 tohs, seg. 



Tolta, f., örtslägtet Mulgedinm 

 Cass., tillhörande Fibleväxterna, men 

 har blå blommor och fruktfjun. Våra 

 båda inhemska arter tillhöra ensamt 

 Norrland och Lappland, och namnet 

 synes vara af Lapskt ursprung. Wah- 

 lenberg skrifver Tort, Torta. ' 



Tolubalsam, m., se Balaiamträd. 

 \i Tomtört, f. = Harkål. \ 



Toppklocka, f., en art af slägtet 

 Blåklocka, med blommorna gyttrade i 

 toppen: Campanula glomerata L. 



Topplösa, f., en art af slägtet Vide- 

 ört, eller snarare ett eget slägte, med 

 gula blomklasar endast ur stjelkens 

 bladveck, hvarigenom stjelkens topp 

 är obegränsad: Naumhurgia thyrsi- 

 flora (l.) Reich. 



i Tordyll, m., efter Lat. Tordy- 

 lium L. Hvarken växten eller namnet 

 finnes i Sverige. 



i Tormentill, efter Lat. Tarmen- 

 Ulla, en art af Fingerörtslägtet; men 



