136 



VAKSIN — VARGBONA 



Vaksin (hos Liljeblad), m., örtsläg- 

 tet Vnccinium L., hvars samtliga ar~ 

 ter hafva sjelfständiga namn: Blåbär, 

 Lingon, Odon, Tranbär. 



... de svarta vaccinier (d. ii. bidbär) 

 plockas. 



ADLERBETH 14. 



Talbork, m. (Österg. Valbjörk, 

 Boh. Valborg) = Vägtorn. 



Anm. Yalbork, af Isl. bö>'k-r (bark), an- 

 ser jag vara rätta uttalet af detta namn, 

 ty Vägtornsbusken har ingen likhet med 

 björk. Jfr, bland Vägtornens benämnin- 

 gar i folkspråket, namnet Getbark. Den- 

 na buske synes vara Eddans svefn-porn 

 (sömntörne), och ordet val är väl liktydigt 

 med dvala. 



f Yalkullor, se Dvalkullor. 



Yallkrasse, m., en tvåårig Krasse- 

 växt med bara stänglar, platta skidor 

 med smal skiljevägg: Teesdalia nudi- 

 caulis R. Bk. Namnet upptages redan 

 af Bromelius ; Wahlenberg för det till 

 Gatkrassen. 



Tallört, f., ett slägte bland Skruf- 

 blomstrige, utmärkt genom sin slem- 

 miga rot, på stjelken nedlöpande blad 

 (hos de inhemska arterna) och lancett- 

 lika fjäll i blompipens svalg, Symphy- 

 tum officinale h., med röda eller hvita 

 blommor. 



Anm, Växten har ansetts sårläkande, 

 och namnet härledes af valla, samman- 

 välla. Se Ihre. 



Yalmo, Yalmoge, m., ett allmänt 

 örtslägte med tvåbladigt blomfoder, 

 fyrbladig blomkrona med talrika stån- 

 dare kring en tjock pistill: Papaver L. 

 Alla Valmo-arter hysa hvit mjölksaft. 



Denna valmo är präktig och skön. 



BELLMAN 1: 164. 



Dess runda anlet friskt liksom en val- 

 mo prålar. 



STAGNELIUS 1: 105. 



Kornvalmo, sträfhårig, med klot- 

 runda, släta frukter: P.ÄÄoertsL. Od- 

 las ofta till prydnad. 



Spikvalmo, med aflånga, styfhåri- 

 ga frukter: P. Argemone L. 



Äkervalmo, med aflånga, glatta v^ 

 frukter: P. dubium L. 



Äkta Valmo, stor, glatt, med runda 

 frukter: P. sommferum L. Af denna 

 erhålles opium i Orienten (hos oss är 

 saften mildare). 



Åkern bräns ... af den slummergif- 

 vande valmon. 



ADLERBETH 56. 



— doften af en valmo . . . 



Söfver smärtan. grapström 2: 9. 



Anm. Hos alla äldre författare och af 

 allmogen kallas örten Valmoge, Valmoga 

 (G-rek. luy/.iov, Lett. Maggon, Tysk. Mohn). 

 Skrifves vanligen Vallmo ; men i min 

 tanke vore Dvalmo (jfr Tysk. Schlafmohn) 

 rigtigast. 



Yalnötsträd, n., ett resligt träd, 

 tillhörande Hängeväxterna, med blad 

 liknande Askens, odladt i de södra land- 

 skapen för dess stora, ätliga nötter, 

 kallade Valnötter: Juglans regia L. 



Valnötsträdets topp med nederfälda 

 nötter 

 Beströr det vissna gräs, som gulnar kring 

 dess rötter. 



OXEXSTJERNA 2: 150. 



A7im. Ordet val i detta namn utmärker 

 Valsk eller Väl.ik och är sålunda alldeles 

 skildt från val i Valbork, Valkullor, 

 Valmo. 



Yamstöt, m., Verml., Jemtl. = 

 Odon. (Af vam, våm, buk.) 



Yanilj, m., den mjuka massan inuti 

 fröhusen hos en tropisk Nosseväxt: 

 Vanilla aromatica Sw. 



f Yargj m., benämning på växter, 

 som äro fiendtliga mot lien : Vievarg, 

 allmänt; Gräsvarg, Dal. = Kärrfrier. 

 Hit hör äfven af samma anledning 

 Vargbasse = Akerstallört. 



f Yargböna, f. Detta namn på några 

 odlade utländska arter af slägtet Lupi- 

 nus L., hvarifrån namnet är en öfver- 

 sättning, synes böra utgå, då de redan 

 allmänt äro kända under benämningen 

 Lnpiner. 



