138 



VATTENSOLOGA — VICKA 



Vattensolögåj se Amöja. 



Vattensyra, se Syra. 



■wYattenså^a, f., Liljeblad = Dy- 

 borre. 



f Vattentistel, m. Under detta 

 namu skall i Ångermanland förstås 

 både Mjölkfibla och Kärrtistel. 



f Vattentulpan, m., Gotland = 

 Neckros. Särdeles opassande benäm- 

 ning. 



f Vattenviol, f., Wablenberg = 

 Vattenblink. • 



T Vattenyäpling, m. = Blacken. 



Vau, m. (n.?), en värdefull färgväxt 

 med«lancettlika blad och små, grön- 

 gula, i ett ax sittande blommor med 

 flikiga kronblad: Reseda Luteola L. 



Än Sveriges egen jord för sina strids- 

 mäns drägt 



Är af det gula van och yeidets azur 

 täckt. 

 OXEXSTJERNA 2: 123. 



Vaxbuske, m., en i Nordamerika 

 inhemsk buske af slägtetPors, urhvars 

 frukter utkokas ett slags vax : Myrica 

 cerifera L. 



Vaxpalm, f., en palmart i Syd- 

 amerika, af hvars hela stam utsvettas 

 ett vaxartadt ämne: Ceroxylon andi- 

 cola HcMB. 



Vaxskifling, m., ett slägte bland 

 Skifsvamparne, med saftfulla skifvor: 

 Hygrophorus Fr. 



f Vaxäpple, n., en förändring af 

 Äpplen, hvars namn tillhör trädgårds- 

 språket. 



Ve, se Vera. 



Vedel, Vele, m. — Ängsvial. — 



Enligt Wahlenberg är namnet en flexion 

 af Vial. 



t Vefla, f., klängväxt. 



Veide, m. (n.?), en bekant färgväxt, 

 tillhörande Korsblomstrige, utmärkt 

 genom sin yfviga vippa och sina en- 

 fröiga, vingade, icke uppspringande 

 skidor: Isatis iinctoria L, 



Vekare, m., honträdet af Jolster- 

 pilen. Fröfjunet har användts till 

 lampvekar. 

 Weketå^, se Tåg. 



Vektétel, se Tåtel. 



f Velamsrot, Velantsrot = Vän- 

 derot. 



Vele, m., se Vedel. 



Vera, Ves, Ve, Verf, Viva m. «., 



en inom olika landskap i oändlighet 

 vexlande benämning på Sippor. Jfr 

 Bot. utfl. 3: 206, not. 



fVespelten, m.,Vesterg.=: Mistel. 

 »Gemene man trodde, att då denne Ve- 

 speltenen hängdes i huset, skulle det vara 

 säkert för vådeld». Linnés Vestg. resa 31. 



Vevling", f. = Akerbinda. 

 Via, Vija, f. Detta namn, som in- 

 går i liera sammansättningar (t. ex. 

 Kasevia) och sannolikt är stamför- 

 vandt med Vial -och med vall (i Ko- 

 vall) samt, enligt Wahlenberg, äfven 

 med Vele och Hven — allt benämnin- 

 gar på de yppersta foderväxter — , sy- 

 nes beslägtadt med Mösog. vinja, foder. 

 Vial, m., ett slägte bland Artväx- 

 terna, med stora parblad och klänge 

 samt stora, mångfröiga baljor: Lathy- 

 rus L. Hit höra de yppersta foder- 

 växter. 



Hafsvial, med många breda par- 

 blad och blå blommor: L. maritimus 

 BiGEL, Kallas af Linné Hafsärter, 

 Strandärter: Pisum moritimum l. 



Kärrvial, med smala blad och blå 

 blommor: L. palustris L. 



Skogsvial, med mycket långa blad 

 och röda blommor: L. sihestris l. 



Ängsvial, med gula blommor: L. 

 pratensis L. 



Ani7i. Namnet n«/, Ffar föres i allmoge- 

 språket ofta till arter af slägtet Vicka. 



Vicka, f., ett artrikt slägte bland 

 Artväxterna, skildt från Vial genom på 

 undre sidan ludet märke (hos Vialen 

 glatt): Vicia L. Af dess arter urskiljas 

 i folkspråket: 



