VICTORIA REGIA — VINBARSBUSKF, 



139 



Fodervicka, ettårig, allmänt odlad 

 foderväxt: F. sativa L. 



Kråkvicka, flerårig, finluden, slan- 

 kig växt med talrika blommor på ut- 

 dragna skaft: V. Cracca L. 



Tranvicka, flerårig, med korta, få- 

 blommiga skaft: V. sepium L. 



f Victoria re^ia (lindl.) eller 

 Vattnens Drottning, en af de stör- 

 sta blommor i verlden, tillhörande 

 Neckrosorna, växande i Amazonfloden. 



Vide, n., en afdelning af slägtet Pil 

 {Salix L.), bvilken innefattar talrika 

 buskväxter, blommande på bar qvist, 

 med långskaftade fröbus : Vetrix Fe. 

 Videt, som sin gång från bäckens 

 sänka brädd 

 Med rötters krypning stjäl och röjs i 

 gräsets bädd. 



OXENSTJERNA 2: 30. 



Bandvide, med glatta knoppar och 

 qvistar, finludna, skrynkliga blad: Sa- 

 lix auriia L. Användes till tunnband, 

 vidjor m. m. 



Gråvide, med ludna qvistar, knop- 

 par ocb blad: <S. cinerea L. 



Grönvide, med glatta, gröna, men 

 under torkning svartnande blad: *S. 

 nigricans (sm.). 



Jordvide, en låg, i jordbrynet kry- 

 pande buske: <S. repens l. 

 Utom dessa finnas åtskilliga andra 

 arter, såsom Galvide (S. bicolor i'R.), 

 Lagervide (S. laurina sm.). Rosmarin- 

 vide (5. rosmarin ifolia L.) m. fl. Se 

 bot. utfi. 3: 293 o. följ. 



f Videyief, se Vira. 



Videört, f., ett slägte bland Hvifve- 

 växterna, med bladig stjelk, gula blom- 

 mor och vid basen sammanvuxna stån- 

 dare: Lysimachia L. Allmänna Vide- 

 örten har stor blomruska i toppen: L. 

 vulgaris I.. Jfr Penningört och Topp- 

 lösa. 



Vif, m.?, Nerike = Gullpudra. 



Vifva, se Hvifva. 



f Vigeltorn, se Väretom. 



Vija, se Via. 



Vikon, n., en ört af Hallouslägtet, 

 med trefingrade blad, röda blommor 

 och utmärkt läckra frukter: Rubusarc- 

 ticus L. Frukten kallas vanligen Åker- 

 bär, men detta namn är särdeles opas- 

 sande (i södra Sverige tillagdtZ/^aZ/on), 

 och önskligt vore att den ypperliga 

 fornnordiska benämningen Vikon (= 

 de heliga bären) allmänt antoges. Jfr 

 RlETZ Ordbok. 



Vild-, Vill-, ett vanligt epitet till 

 vilda arter, som närma sig en odlad art, 

 eller till vilda stånd af en äfven odlad 

 växt, t. ex. Vildapel, Vildpäron, Vill- 

 liafre,Villdrufva(=Trolldrufva),Vill- 

 humle, Vild Fläder, Vild Körs, Vildt 

 Lin eller Hör, Vild Morrot m. fl. 



Vild Cypress, m., Wahlenberg = 

 Elådris. 



Vild-dodra, se Dodra. 



Vildpalsternacka, se Palster- 

 nacka och Eolmört. 

 Vildpersilja, f., se Glis. 



f Vildpesa, f., Vesterg. = Dår- 

 repe. 



t Vildpoley = Dosta. Namnet är 

 upptaget ur Tyska kräuterbiicher och 

 har aldrig tillhört Svenskan. Jfr Sten- 

 poley. 



i Villbär, n., se Trollbär. 



f Villoreda, f. = Gulmåra. Jag 

 anser namnet ursprungligen hafva va- 

 rit Hviloreda, emedan växten begag- 

 nats i stället för bolster i sängar. Jfr 

 Slägfrid. 



f Villpors, m. = Sqvattram. 



i Villsqvattram, m. = Pors. 



Vilster, f. =- Jolster. 



Vinbärsbuske, m., tvenne arter 

 af slägtet Ribs, utan taggar, med ätliga 

 bär: Kibes L. 



Röda Vinbär, R. ruhrum l. 

 Svarta Vinbär, R. nigrum h. 



