VIOLROT — VÅRSALLAT 



141 



f Yiolrotj f., roten af en i södra 

 Europa växande art utaf Svärdslilja: 

 Ir is fl orentina L. 



Violsten, m., kallas nyligen om- 

 vältrade stenar (t. ex. vid vägar), som 

 blifvit beklädda af en liten, välluktan- 

 de, röd Alg {Chrooleptis Jolithus ag.), 

 hvilken gnuggad blir gul, torkad grå- 

 grön. 



f Yipefett, Vipegräs, n., Skåne 

 = Tätört. 



f Vipestjert, m., Skåne = Äng- 

 krasse. 



Tippa, f., ett af Linné med Sippor- 

 na förenadt slägte, skildt genom mång- 

 klufvet svepe och småfrukternas fjun- 

 båriga borst: Pulsatillu Mill. Namnet, 

 brukligt i Nerike och flerstädes, är sär- 

 deles karakteristiskt. 



Backvippa (Backsippa), med fin- 

 delade blad och klocklika blommor: 

 P. vulgaris Mill. Allmänt känd. 



Fältvippa, lik den föregående, men 

 blommorna slutna, med i spetsen ut- 

 böjda kalkblad: P. pratensis Mill. 



Movippa, med enkelt parbladigt 

 delade blad, utstående kalkblad: P. 

 vernalis Mill. 

 Tippärt, f., ett till Ärtväxterna bö- 

 rande slägte, skildt från Vial endast 

 genom saknaden af klänge : Orobus L. 

 Knylvippärt,medMnnkantadstjelk, 

 knöligrot: O. tuberosus l. Allmänt 

 kallad Gökmat. 



Svart Vippä.rt, med grenig stjelk, 

 5—8 parblad; svartnar torkad: O. ni- 

 ger L. 



Vårvippärt, med enkel stjelk utan 

 hinnkant: O. vernus L. 



Yira, f., en afdelning af slägtet Pil 

 {Salix L.), omfattande buskar med sma- 

 la, vidjelika qvistar, nedtill motsatta 

 blad, sammanväxta ståndare och oskaf- 

 tade frukter: Helix Fe. Den allmänna- 

 ste arten är Rödvira, Salix puiyurea 

 L. Videvier, Linnés Sk. resa 58. 



t Virenbom, m. = Vri vendel. 

 f Virretorn, m., se Väretom. 



Yisil, m., en mångårig ört med ett 

 hjertlikt blad på den enblommiga stjel- 

 ken, blomman hvit, Hvit Visil : Par- 

 nassia palustris L. Namnet är besläg- 

 tadt med flexionerna af Ves. 



Yisl^mossa, se Mossa. 



YispmOSSa, f., arter af Lummer- 

 slägtet; äfven := Björnmossa. 



Yiva, se Vera; jfr Hultaviva. 



f Yivang", m.?, Verml. = Dverg- 

 björk. 



WoodSÖrt, f., ett mycket opassan- 

 de namn på Hällebräken, som ej kan 

 kallas ört. 



Yresalm, f., se Alm. 



Yr i vendel, m., Yrivångeliträd, 

 n., det inhemska namnet på Caprifo- 

 lium, hvilket är ganska karakteristiskt. 



Yår-, ett af de vanligare artnam- 

 nen, äfven tillagdt artförändringar, t. 

 ex. Vårråg, Vårhvete. 



Yår-adonis, se Adonis. 



Yårbrodd, m., ett allmänt, tidigt 

 blommande grässlag, med sammandra- 

 gen vippa, hvilket, i synnerhet torkadt, 

 utmärker sig genom vällukt och ger 

 hö dess behagliga lukt: Anthoxajithum 

 odoratum L. 



Och myskans välluktgräs, bland fältets 

 vårbrodd född, 



Af värman utan konst för dina fötter 

 strödd. 

 OXEXSTJERXA 2: 122. 



Yår-flngerört, se Fingerört. 



Yårfrudagslök, se Vårlök. 



f Yårhane, m. = Harsyra 



i Yårhvita, f. = Snöklocka. 



Yårlök, m., en liten, gulblommig 

 Liljeväxt med lökstam, blommande ti- 

 digt om våren: Gagea lutea Ker. Be- 

 nämnes i folkspråket Vårfrudagslök. 



Yårsallat, m., ett ettårigt örtsläg- 

 te, nära förvandt med Vänderoten, men 



