144 



AK-ERARV — AGGBLOMSTER 



Ört, -tistel, -valmo, -vinda, -vadd, 

 -ärenpris {Ve7'onicn agrestis L.), -ärt 

 m. fl. Se under slägtnannien. 



f Åkerarv^ m. == Rödarv. 



Åkerbär, n. =z= i) i Göta rike Hal- 

 lon; växa helst i åkrarnes stenrör; 2) i 

 Österbotten och i riksspråket Vikon. 

 Se detta namn. 



Tan mot de åkerbär, som, hägnade 

 vid polen, 



Bland Fruktgudinnans barn allena rä- 

 das solen. 

 OXENSTJERXA 2: 64. 



f Åkerdön, Åkerdöer = Blind- 

 dån (se Blindnässla). 



ikerfälle, se Fälle. 



f Åkerkåpa utgår alldeles. 



T Åkerleja, se Ackeleja. 



i Åkermölija, f., en meningslös 

 förvridning af det Latinska Agrimonia 

 = Småborre. 



iÅkerrast, f., en benämning, som 

 i systematiska skrifter högst opassande 

 blifvit tillagd Fårtungörten. 



Åkerros = Blåklett (Blåklint). 



Akerryiiij 



Akergyllen. 



Förkastligt namn. 



Åkerrök, se Jordrök. 



Åkersilke (efter det Danska Ager- 

 silke), n., tillägges vanligen Jordrök, 

 men stundom äfven de vilda Valmo- 

 arterna. 



•h Åkersug'a, f., benämning på de 

 bland säd växande arterna af slägtena 

 Dån och Plister. 



Ålaudsrot, se Alant. 



Åldermjölk, se Ujölke. 



Ålgräs, n., en i vatten växande art 

 af slägtet Fräken : Dyfräken. 



Ållon, n., frukten af Ek, Bok, Ann- 

 bok och Äkta Kastanie, hjilka träd 

 jemte Hasseln benämnas AUonträd. 

 Namnet härleder sig, enligt Ihre, från 

 ala, nutrire, och till grund derför lig- 

 ger således samma begrepp som för , 

 Ekens och Bokens alla äldre namn. 

 Jfr Bot. utji. 3: 220. 



Ållonmärke, n., den i Göta rike 

 allmännast brukliga benämningen på 

 Kropp. Jfr Mjölke. 



Ålnate, m., se Nate.— Äfven Grod- 

 naten benämnes stundom Alnate. Jfr 

 Grodnate. 



Åm, m., Öland, Österg. = Ag. 



i ÅlUÖja, f., benämning i folksprå- 

 ket på en art af slägtet Solöga (Vatten- 

 solöga, Ranunculus Lingua L.) med 

 upprätt stjelk, naggtandade, lancettlika 

 blad. Det har synts mig tvifvelaktigt, 

 antingen namnet bör läsas A-möja el- 

 ler ock Åm-öga, hvilket passar särdeles 

 väl på ifrågavarande, bland åm (ag, 

 vattengräs) växande art. Jag antog det 

 senare till dess jag fann möja som slägt- 

 namn på andra växter, t. ex. Svalörten. 



Åsknässla, Åsknäta, f. = Hjert- 

 stilla. 



t Åckergräs, n. = Åkerkullor. — 



Namnet skrifves väl orätt Eckergräs, 

 då det härledes \xiäckra, hvilande åker- 

 fält. 



f Äfjeblomma, f. = Blomvass. 



Äfjebrodd, m., en mycket liten 

 ört, växande i uttorkadt slam, med små 

 hvita, rödprickiga blommor: Limosello 

 aquatica L. 



f Äggblomster, n.=Smörblomma. 



