A BUDAPESTI HARMADIK FŐGYÜJTŐCSATOTNA SZELVÉNYE, a 
A szarmata emelet. 
Ezen emeletbe tartozó képződményeket főleg a Ludoviceum előtti 
téren tártak fel, a hol alagutban építették a csatornát. Az alagutban és a 
hozzá leszolgáló 1—V. számú aknákban talált rétegek alulról fölfelé a 
következők : 
S1 — egy puhább, foraminiferás, részben pedig tömör keményebb, 
guarczhomokszemes mészkópad az alagut legalján, a melyben csak igen 
kevés kövületnyomot lehetett látni. A puhább mészkő, melyet a IV. és 
V. akna közti csatornarész aljáról gyüjtöttem, oly kövületlenyomatokat 
mutat, melyeket a következő fajokkal lehetett összehasonlítani. 
Cerithium rubiginosum, BicHw. 
Trochus guadristriatus, DUB. 
Ervilia podolica, BicHw. 
[Lucina cfr. Dujardim, DEsn. 
Sa — Kékes, illetve sárgás-zöldes agyag, melyben nagyobb kövüle- 
tek nem fordulnak elő. Iszapolási maradékában azonban foraminiferák 
találhatók, még pedig főleg polystomellák. E foraminiferák a Ludoviceum 
előtti agyagban a következők : 
Polystomella crispa, LAM. 
— aculeata, DORB. 
X— regina, DORB. 
x—  Josephina, DORe. 
Rotalina Akneriana, DORB. és 
Ostracoda héjak. 
Ezek között a P. crispa a leggyakoribb. 
A Karpfenstein-utczai agyag iszapolási maradékában szintén talál- 
tam néhány Polystomella crispát. 
Ezen agyag településére vonatkozólag határozottan mondhatom, 
hogy a IV. és V. sz. aknák táján feküjét az S, tömött szarmata mészkő, 
fedőjét pedig az 5. cerithiumos mészkő képezte, miként ezt az Üllői-út 
mindkét oldalán lemélyesztett aknák bizonyították. Vízszintes elterjedése 
tetemes, a mennyiben egyrészt a Ranolder-utczáig, másrészt némi meg- 
szakítással majdnem a Magdolna-utczáig lehetett követni. Megjegyzendő, 
hogy ezen agyagtelep felső része a talajviztől feláztatott, lágy minőségű 
és sárgás-zöldes szinű volt, mig alsóbb része, nevezetesen az Illés-utcza 
D-i végén, a Prátsr-utcza és a Kalvária-tér között kékes szinünek, szivós- 
nak és palásnak mutatkozott. Az egész agyaglerakodás a Ludoviceum 
X MoEsz Guszráv tanár úr rajzai alapján. 
4x 
