TÁRSULATI ÜGYEK. 79 
14 fillér fölösleggel záródott. Egyéb apróbb felszereléseken kívül egy BoscH- 
féle vízszintes ingapárt szerzett be a bizottság, melyet a m. kir. Földtani 
Intézet mély pinczéjében helyezett el, a hol az 1902 márczius hó 1-seje óta 
kifogástalanul működik. 
A földrengési bizottság kezdeményezésére a Földtani Társulat még az 
1902. évben elhatározta, hogy Magyarországon is — hasonlóan mint a kül- 
föld államaiban — seismographiai hálózatot állít fel és a hálózat kiépítésére 
és annak fentartására segélyért folyamodott a földmívelésügyi s a vallás- és 
közoktatásügyi ministeriumokhoz. Folyamodása azonban nem nyert oly ked- 
vező elintézést, hogy az adott támogatással a seismographia ügyét hazánkban 
kellő mederbe tudta volna terelni. Ezért Társulatunk választmányának utasí- 
tására a földrengési bizottság érintkezésbe lépett Kowxxony-THEGm MIKLós dr. 
min. tanácsos úrral, az orsz. meteor. és földmágnességi intézet igazgatójával, 
a ki hajlandónak mutatkozott a földrengéstan ügyét — melylyel a Társulatunk 
kebeléből kiküldött bizottság már 20 éve foglalkozik — felkarolni és az orszá- 
gos seismographiai hálózatot kiépíteni. 
Ezek után Társulatunk tagjainak állására legyen szabad még egy pillan- 
tást vetnem, mert ez alkalommal, ha fényes eredményről nem is számolhatok 
be, de elmondhatom azt, mit hosszú évek sora óta egy titkári jelentésben 
sem olvasunk. Ez pedig az az örvendetes körülmény, hogy tagjaink a lefolyt 
év alatt nem apadtak, hanem — ha nem is nagy számmal — mégis gyara- 
podtak. Míg a mult év végén összes tagjaink száma 309-re rúgott, addig a 
lefolyt év végén 318-ra emelkedett. Évközben belépett 24 új tag, kilépett és 
kitöröltetett 11, meghalt 4. Az új tagok közül 21 rendes, 1 örökítő, 2 pártoló, 
ezenkívül a régi rendes tagok sorából még 2 örökítő tagot nyertünk. Így 
tehát az 1902. év végén volt Társulatunknak 1 pártfogója, 8 tiszteleti, 11 leve- 
lező, 12 pártoló, 31 örökítő és 255 rendes tagja, továbbá 3 levelezője és 
51 előfizetője. 
Ha az előbbiekben Társulatunknak nagyobbrészt örvendetes történetéről 
számoltam be, annál szomorúbb kötelesség vár reám most, midőn azon tár- 
sainkról kell beszámolnom, kik életük utolsó pillanatáig Társulatunk kötelé- 
kében maradtak. Az előbbiekben már említettem, hogy tagjaink közül a lefolyt 
évben négyet ragadott el a halál. Legelsőnek említem azt, ki 1873-tól rendes 
tagja, később örökítő, majd választmányi tagja, hosszú időn át első titkára 
volt Társulatunknak, kinek titkárságával egy új korszak kezdődött Társula- 
tunk történetében s ki élete utolsó pillanatáig rajongó lelkesedéssel szolgálta 
Társulatunk ügyét. PerHő Gyura dr. m. kir. főgeologus volt ezen férfi, kiről 
mai közgyűlésünkön ScHAFARZIK FERENcz dr. tagtársunk fog méltóbban meg- 
emlékezni. 
ParHő Gyurán kívül még három rendes tagunkat veszítettük el: 1. id. JAHN 
Virmost, a Ferencz József-rend lovagját, nyugalmazott vasgyári és uradalmi 
igazgatót, ki életének 76. évében hunyt el Borossebesen. Társulatunknak 
1885 óta volt tagja. 2. KacHELMaAN KáRory gépgyárost, a Ferencz József-rend 
lovagját Vihnyén, a kit 1871 óta számíthattunk tagjaink sorába és 3. FRANZL 
ERwxő bányagondnokot Nadrágon, a ki 1893 óta volt tag. — Végre sajnálattal 
emlékezem meg még egy xclevelezőnkv elhunytáról, a kit alig pár évvel ezelőtt 
