194 Dr: LÖRENTHEY IMRE 
írt le. Peregs 1855-ben kSchildkrötenreste aus den österreichischen Ter- 
tiár-Ablagerungenms czímű munkájában" ismertet egy jobb első borda- 
lemeztöredéket. Ennek az előfordulási szintje és lelethelye azonban isme- 
retlen. PerERs szerint állítólag Szeben mellől Szt-Erzsébetfalvá-(Hammers- 
dorf)-ról való. Mivel azonban itt csak a pannoniai emeletrétegei s ezek 
alatt szarmatának vehető homokok és márgák vannak ; legvalószínűbb, 
hogy e Trionyx sp. néven leírt töredék nem innen, hanem a porcsesdi 
középeoczénből való. 
A felső mediterranból Frirzira 1836-ban az cAnnalen des Wiener 
Museums für Naturgeschichtes I. kötetében az akkor ismert élő és fossilis 
alakokat felsorolva a sopronmegyei Lorettom-ból, említi a Trionyxa Partschi, 
FirzrxG új fajt is, melyet csak később 1855-ben PErERs cSchildkrötenreste 
aus den österrechischen Tertiár-Ablagerungenv czímű munkájában írt le 
és ábrázolt (10. lap, IV. tábla, 1. ábra) három jobboldali mellső bordalemez 
alapján. 
KocH A magyar korona országai kövült gerinczes állat maradvá- 
nyainak rendszeres átnézetes? czímű értekezésében a sopronmegyei Szent- 
Margitá-ról említ egy Trionyx sp. ind.-t. 
Egyike a legérdekesebb mediterran teknősöknek, melyeket eddig ha- 
zánk területéről ismerünk az, melyet Dévényújfalúból (Pozsony ma.) ír le 
H. von MevYeg Psephophorus polygonus néven mint egy Dasypoda-t (Gür- 
teltier).? Végre Fucus 1874-ben" erről kimutatja, hogy a Sphargis genusz- 
hoz tartozó teknős. Ugyanis a Sphargis coriacea-ról szólva, azt mondja : 
Die vollkommene Uebereinstimmung mit unserem Psephophorus ist so 
evident, dass ich gar nicht begreife wie jemand, der diese beiden Stücke 
gesehen hat, hierüber auch nur einen Augenblick im Zweifel bleiben 
kann. Így helyesen fölismeri a Dermohelys, Buv. (— Sphargis, MERREM)- 
sel való rokonságát. Ez óriási alakot (1 öl hosszú, 4 láb széles), mely 
Wienben van, SrELEY H. G. írta le 1880-ban. cNote on Psephophorus 
polygonusv czímű munkájában." 
A híres lorettomi (Sopron m.) lajtamészből a már említett Trionyx 
Partschi, továbbá Acerathertum incisivum, Cuv. és kis kérődzők társa- 
ságából írja le H. von MeveR az Emys lorettana-t 1847-ben" egy töredé- 
kes bordalemez alapján, mely szerinte valószínűleg a jobboldali harmadik. 
1 Denkschr. d. M. Naturw. Cl. d. k. Akad. d. Wiss. in Wien. Bd. X. Taf. II. 
Fig. 8—10. 
2 Orv. Termvizsg. vándorgyűlésének munkálatai. XXX. köt. 1900. 538. lap. 
5 Neues Jahrbuch für Mineralogie, Geologie u. Palxontologie. 1846, p. 472 
és 1847-ben, p. 579. 
4 Verhandl. d. k. k. geol. R.-A., p. 220. 
5 Ouart. journ. geol. S50ec. Bd. XXXVI, p. 409. 
6 LEONHARD u. BRONN : Jahrbuch, p. 579. 
