204 DI LÖRENTHEY IMRE 
Az V. táblán első ábrában közölt példánynál pedig a jobboldali 
33 mm. széles és míg a bal 31 mm., legnagyobb magassága pedig mind- 
kettőnek 36 mm. A nyolczadik bal bordalemez a belső gerinczoszlopi (ver- 
tebrális) végén szélesebb mint a jobboldali. Ennél látni, hogy e bordapár 
a középvonalban kissé kimetszett s így a perem középen, a fark fölött 
gyengén homorú, különben a két hetedik bordalemez hátsó pereme a két 
nyolczadik bordalemez hátsó peremével egy egyenes vonalat formál. 
Alakomat a kisgyőri eoczénkorú mészmárgából és a hasonlókorú 
siverichi barnaszénből ismertetett Trionyx auslriacus, PErERs Y-sal mint 
a kolozsvári felső durvamészszel egykorú rétegből való fajjal részleteseb- 
ben össze kell hasonlítani. Daczára annak, hogy ez alakok egy korból 
valók és a lelethelyek aránylag közel vannak egymáshoz, a Tr. clavato- 
marginatus n. sp. mégis lényegesen eltér a 7r. austriacus-tól. 
PerrxRs szerint a 2., 3. és 4. bordalemeznek a töredékei és ezeknek 
benyomata sárgásszürke mészmárgában az, a mit Kis-győrből ismerünk. 
E márga koráról megjegyzi PErEens, hogy miután Corbula exarata, DEsH. 
van még benne, a tokodi és bajoti barnaszén tartalmú édesvizi rétegek 
alatti agyagos márgákkal azonosítható, melyek pedig kövületeik alapján 
a honcai rétegekkel azonosok. 
A Tr. austriacus és clavatomarginatus közötti különbségeket a kö- 
vetkezőkben foglalom össze. Mig az austriacus hátpajzsának körvonala 
caz első lemez mellső peremétől a hatodik bordalemez közepéig, nem 
egészen egyszerű, de nemis feltünően hullámosan görbülő, addig alakom- 
nál erősen hullámzatos a körvonal. Míg az auslriacusnál a bordalemezek 
a bordák fölött kevéssé nyúlnak ki, addig alakomnál a bordalemezek 
nyelvszerű nyulványai a bordák kinyuló végének átlag a felét fedik. Az 
austriacus pereme xelég széles, igen kevéssé meredek. csaknem metszően 
éles, ; addig a clavatomarginatusnál a bordák között elég meredek, nem 
éles, hanem lekerekített szélű és aránylag keskenyebb. A bordák pedig 
nincsenek még annyira sem bemélyedve a lemezbe mint az PETERS má- 
sodik ábráján látható. 
A 2., 3., 4. és 5. csigolyalemezek szögei a clavatomarginatus-nál 
hegyesebbek, az oldalak pedig erősebben divergálók mint az ausiriacus- 
nál: e csigolyalemezek felületén pedig míg az auslriacusnál sorokban 
állanak a dúdorok, addig alakomnál többé-kevésbbé szabálytalan elhelye- 
ződésüek. Az austriacus nyaki pajzsának szélén a dúdorok léczalakúak s 
e peremmel párhuzamosan futnak, addig a clavatomarginatusnál itt sza- 
bálytalan elhelyeződésüek a dúdorok. Az austriacus első bordalemezének 
X HAVER: Beitrüge zur Palgontographie von Österreich. 1858. Bd. I. Heft 
1—2, p. 61. Taf. III. 
