206 DI LÖRENTHEY IMRE 
marginatusnál keskenyedik. A clavatomarginatus bordalemez peremeinek 
nyelvszerű nyulványai valamennyi borda fölött erősen kinyulnak, addig a 
Barbaraenál e nyulványok csakis az utolsó bordalemezeknél szembe- 
ötlőbbek. Azon kívül a két fajnál a borda- és csigolyalemezek összenövését 
illetőleg is lényeges különbségek vannak, melyeknek részletezésébe bocsát- 
kozni, az eddig felhozott fontos különbségek után fölöslegesnek tartom. 
Még néhány szóval akarom a clavatomarginatus n. sp.-t a PETERS- 
nél ábrázolt F s állítólag Nagy-Szeben mellől Szt. Erzsébetfalváról (Ham- 
mersdorf) való bordalemez töredékkel s a Hordwell melletti (Anglia) 
eoczén szírtmészkőből OwEn-nál leírt Trionyx rivosus YY-sal összehason- 
lítani. A clavatomarginatus bordái rövidebbek mint a rivosus-é, a szt.- 
erzsébetfalvi példánynál ez ismeretlen. A felületi diszítés mind a három 
alaknál egészen a hátipajzs pereméig terjed, de míg a clavalomarginatus 
és rivosus-nál e perem ferdén lemetszett, tehát menetelesen lejt; addig a 
rivosus-nál függélyesen esik. A pajzs peremet mind a három fajnál éles 
vonal különíti el a kinyuló szabad bordától, s ugyancsak mind a három 
fajnál a perem minden borda fölött nyelvszerűen kinyulik, de egyiknél 
sem annyira erőteljesen, mint az én clavatomarginatus-omnál. A rivosus 
bordái sokkal hosszabbra nyulnak ki a pajzs alól mint a clavatomargina- 
tus-éi. Az eddigiekből is kiviláglik, hogy a clavatomargíinatus-t kitünő jel- 
legek különítik el úgy a rivosus-tól, mint az állítólag Szt. Erzsébetfalvá- 
ról, de valószinűleg inkább Porcsesd-ről való Trionyx példánytól. 
Az eddig elmondottakból világosan kitünik, hogy a clavatomargi- 
natus új fajom az eddig leírt fajoktól egyéb jellegei mellett, különösen a 
perem csipkézett voltában különbözik. Igaz, hogy az V. tábla első ábrá- 
jában közölt fiatalabb példányon a jellegek nem látszanak olyan élesen 
mint a fejletteknél, sőt a perem csipkézettsége is annyira gyenge, hogy 
az ember hajlandó volna eleinte külön fajnak venni; de mivel egyéb jel- 
legeit illetőleg egyezik a fejlett clavatomarginatus példányokkal, ettől 
elkülöníteni nem szabad. 
Mert hogy e termetre nézve a másik kettőnél kisebb pajzs tényleg 
fiatal egyedtől való, legjobban bizonyítja az, miszerint a felület összes 
varratvonala még igen erőteljes és primitiv kifejlődésű, míg a fejlett pél- 
dányoknál ezek sokkal gyengébbek és nem annyira hullámzatosak, hanem 
egyenesek. 
Meg kell még jegyeznem, hogy az V. táblán közölt ábra nem mu- 
tatja helyesen a bordák kifejlődését, azoknak a bordalemez alól való ki- 
nyulásának fokát, továbbá a bordák szélességét és azt, hogy mennyire 
xX Schildkrötenreste aus den österreichischen Tertiár-Ablagerungen. Taf. II. 
Fig. 8—10. 
kk Monograph on the fossil reptilia of the London Clay, p. 56. Taf. XVIIIA. 
