KÉT ÚJ TEKNŐSFAJ. 207 
távolodnak ezek a bordalemez középvonalából; miután a bordák vége a 
szélességi és hosszasági irányban egyaránt sérült. 
2. Huclastes? Kochi nov. sp. 
(V. tábla, 2. ábra.) 
Egy bordalemez töredéket kaptam még az erdélyi múzeum-egylet 
gyűjteményéből leírásra, melyről Kocn prof. az 1884-iki előzetes jelenté- 
sében azt mondja: A kolozsmonostori gátnál évek előtt találtam egy 
lapos csonttöredéket, mely kétségtelenül szintén egy nagy teknősnek el- 
laposodott bordacsontja; de ennek felületén a szúrágásforma mélyedések 
hiányozván, a trionyx nemhez nem tartozhatik? . 
Ebből a fogyatékos bordalemezből a genust nem lehet egész bizto- 
san megállapítani. Igen hasonlít az Owxw-nél aChelonev néven leírt ala- 
kok bordalemezeire, melyeknek legnagyobb része DoLLno vizsgálatai alap- 
ján CoPrp-nak az Euclestes genusába tartozik. Annyi bizonyos, hogy a 
szarúlemezek határainak benyomásai alakra nézve minden eddig irodal- 
milag ismertetett fajtól elkülönítik alakomat. 
A lerajzolt sima felületű bordalemez töredéke legvalószinübben a 
mellső jobboldali második bordához tartozik. A mellső varrat pereme erő- 
sen, a hátsó kevésbé homorú ívet formál s így a bordalemez a külsőperem 
felé erősen szélesbül. A belső csigolyalemezekkel izülővég hiányzik, a 
külsőperem pedig hiányos, annyit azonban láthatni rajta, hogy nem 
egyenes, hanem hullámosan lefutó, a mennyiben a középvonalból hátra- 
felé tolt borda fölött a külső körvonal bemetszett s így erős szöget for- 
mál. A külsőperemnek a borda előtti hosszabb része letörött, azonban 
egészen jól kiegészíthető. E letörött rész arra vall, hogy itt elől a borda- 
lemez valószinüleg össze volt nőve a párkánylemezekkel (Randplatten), 
míg a bordamegetti perem már szabad volt, a mit a perem lekerekített 
vége szépen bizonyít. 
A rovátkolt borda, ott a hol a bordalemez alól kinyulik, alig mélyed 
valamelyest a bordalemezbe. A borda vége letörött, de azért látni, hogy 
körülbelül 24 mm-re nyulhatott ki a bordalemez alól. Méreteket nem köz- 
lök, miután az ábra (V. 2.) természetes nagyságban van rajzolva. A leg- 
érdekesebb jelleg a mi alakomat minden rokonfajtól elkülöníti, annak a 
barázdának az alakja, mely a szarúlemezek határainak benyomata. Ez 
ugyanis a csigolyalemezek felé oly hegyes szögben ágazik szét, a minőt 
egy ismert Chelone és Euclastes fajnál sem találni. E barázda kifelé csak- 
nem teljesen egyenes vonalban halad a borda mellső széléhez. Az egész 
barázda elég mély, csak a külső vége felé kezd elmosódó lenni. 
E bordalemez töredéket lehetne a tengeri Chelone nembe is venni, 
de mivel ép ilyen joggal a partilakó Euclastes genusba is vehetem, inkább 
