2932 IRODALOM, 
tartalmaznak és a jurának az alsó-kréta felé való meglehetősen éles elhatáro- 
lását lehetővé teszik. A neocom foltos-márgákban egy felső, túlnyomóan palás, 
homokkőpadokat is tartalmazó rész választható le, a mely Parnicza vidékén 
Desmoceras liptaviense, ZEuscn.-t tartalmaz és a mernsdorfi rétegeknek felel 
talán meg. A chocs-dolomit helylyel-közzel meszes kiképződésű lehet, külön 
mészfaciest azonban, mely a keleti Tátra muran-mészköveinek felelne meg, 
itt megkülönböztetni nem lehet. A megvizsgált terület szirtzónája lias-, 
jura- és neocomkorú lerakodásokat tartalmaz, a melyek uralkodólag a foltos 
márgák és szaruköves meszek faciesében vannak kiképződve. Csak kevés pon- 
ton jönnek elő a fossiliákban gazdag faciesek fehér dogger-erinoidameszei. 
Igen nagy kiterjedésűek a Posidonomya alpiná-t tartalmazó palák. A szirt- 
takaró felső-krétakorú és ó-terczier kőzetekből áll, a melyek a térképen 
nincsenek külön választva. A felső-kréta exogyrás homokkövei K felé vastag- 
ságukból veszítenek. A puchói inoceramusos márgákkal szürke vagy feketés 
palák, vékonyréteges hieroglyphás homokkövek és durvapados homokkövek is 
állhatnak összefüggésben. Előfordulnak továbbá a szirttakaróban a galicziai 
ropianka-rétegekhez hasonló rétegek is. 
A mi a Fátrakriván-hegység tektonikáját illeti, úgy az ugyanazon 
terv szerint fölépített hegység, mint a Tátra, de ugyanannak a tektonikai tör- 
vénynek keretén belül a geologiai szerkezet bizonyos sajátos változásait mu- 
tatja. A Fátrakriván-hegységben is ferde, észak felé dülő ránczok- 
kal van dolgunk, a melyek elnyomott középső szár mellett a fedőszártól 
délfelé vannak áttolva; míg azonban a Tátrában négy főanticlinálist 
és épannyi synclinálist különböztetünk meg, addig itt csak két fő anticlinális 
és két fő synclinális van. Körülbelül a hegység közepén, a Hleb-hegyen, a má- 
sodik synclinális egyesül az elválasztó második anticlinálison át az első syncli- 
nálissal és felső jurakorú szaruköves meszek s valószinüleg neocom foltos márgák 
is ferdén csapnak át a második synclinálisból az elsőbe, úgy hogy a második 
anticlinális áthidalása jön létre, a mely a Fátrakrivánhegység redő- 
zónáját egy valamivel kisebb keleti s egy nagyobb nyugati részre osztja. Külön- 
ben e hegységben a dislocatio ugyanama typusai mutatkoznak, mint a Tátrá- 
ban ; csakhogy itt bizonyos modificatiókat tüntetnek föl. Miután a Fátrakriván- 
hegységben csupán két fő anticlinális van, a váltakozások fellépése megvan 
szorítva. A dislocatiós síkok azonkívül rövidebbek, mint a Tátrában. Leveles 
eltolások még gyöngébben vannak itt kifejlődve, mint a Tátrában, a hol pedig 
szintén meglehetősen jelentéktelenek; de utalni kell a harántdislocatiókra, a 
melyek a Kárpátoknak általában legnagyobb e fajta dislocatiói. A Fátrakriván- 
hegységben e nagyszerű dislocatio tektonikai jelleme azonban nem volt egy- 
séges: az északi részben a haránttöréssel sülyedés járt együtt, míg a déli 
részbena keleti szárny feltolása. Posteoczen sülyedési törésnek nevezi 
szerző a déli szegélytörést, a melynek valószinüleg szintén nincsen 
egységes jelleme. Geologiailag fiatalabb rétegtagoknak idősebbekre való reá- 
tolása a Fátrakriván-hegységnek fontos jelensége. Ilyen fajta az egész hegység 
legjelentékenyebb hosszanti dislocatiója, a Strecsnó-vonal. E tektonikai jelen- 
ségeknél szabálynak tekinthető, hogy a rétegseries, mely egy határozott fel- 
tolási vonal mentén kiszoríttatott, a szomszédos területen újból való föltünésé- 
