302 TREITZ PÉTER 
mindenütt elborította a lösz. A hulló por északnyugatról jött és nyilván 
az Európa északi részét elborító nagy jéghegyek zúzási terményéből, a, 
glecseriszapból származott. A szél irányára, mely ezt az anyagot hozta, 
azon körülményből következtethetünk, hogy a magas hegyek előhegyein, 
a melyek az uralkodó szél alatt feküsznek s a melyek tehát a széltől a 
magas hegység által megvédettek, nem találunk löszt. Hazánk nyugati 
részén közvetlen az Alpesek nyulványain egyátalj n hiányzik a diluviális 
lösz, a mi kis löszt mégis találunk, arról legtöbbnyire kimutatható, hogy 
alluviális származású. Az újabb porhullásoknál végzett észlelések beiga- 
zolják azt, hogy a nagy hegyektől óvott oldalon nem hull le a por, ott 
egy pormentes sáv keletkezik. A Kis-Kárpátok, a Lajtahegység és a du- 
nántúli hegyek délkeleti lejtőin hiányzik a lösz vagy sokkal kisebb vastag- 
ságú, mint az északnyugati lejtőkön. E feltevést a most ez irányban folyó 
vizsgálatok fogják beigazolhatni. 
Szóval a diluviumban uralkodó száraz és hideg időben erősen hul- 
lott a por s lerakódása vastag rétegeket alkotott. Mindazon helyeken, a 
melyek a diluvium első felében szárazföld voltak, találunk löszt, mig 
a vízzel borított részeken ez időben márga vagy márgás agyag keletkezett 
a vízbe hullott porból. A diluviumban két erősebb löszhullást különböz- 
tetünk meg, a por két időszakon keresztül hullott erősebben, közben egy 
melegebb és nedvesebb időszaknak engedve tért, melyben a glecser- 
iszapok felszínét növénytakaró vonta be s így meggátolta annak a szél 
által való felkavarását. 
A melegebb időszak bekövetkezését a németországi geologiai felvé- 
tel mutatta ki, mely szerint a glecserek egy ízben északnak visszahúzód- 
tak. Ez a mozgás csak a melegebb idő beálltával történt nagyobbmérvű 
olvadásnak lehet következménye. 
Nagyobbmérvű olvadással nagyobb víztömegek kerültek a föld fel- 
szinére, ezek nedvesebbé tették a levegőt, a mi megint a vegetátió bujább 
fejlődésére volt fokozó hatással. 
Hazánkban a melegebb és nedvesebb időszak bekövetkezését szintén 
ki lehet az akkori lerakódások minőségéből mutatni. A nedvesebb idő- 
szakban a lösz gyér gyeppel borított felszinén is bujább, hatalmasabb ve- 
getátió (talán erdő?) fejlődik ki, a mely után keletkező humusz a felszín 
ásványszemeit feltárja, a felső réteget humuszossá és agyagossá teszi. 
A melegebb időszak azonban nem volt hosszú tartamu, az idő csak- 
hamar újra hidegre fordúlt, a glecserek leereszkedtek délfelé, a vizek fel- 
szine, valamint a talaj felszine is megfagyott, a klíma szárazzá lett. Ilyen 
X G. HEGCLMANN u. W. MEIsaRDpus : Der gro8e Staubfall von 9. bis 12. Márz 
1901 in Nordafrika, Süd- und Mitteleuropa. (Abhandlung d. kön. preuss. meteoro- 
logischen Institutes. II. k. 1. sz. Magyarul: Természettud. Közlöny. 1902. XXXIV. 
392. füzet, 267. lap.) 
