304 TREITZ PÉTER 
A tó vizének lefolyása Szabadkától északra egész Czeglédig terjedt 
s számtalan ágon folyt az a mai magaslaton át. Mély fúrások bizonyít- 
ják, hogy az iszaprétegek, a melyek a tavaszi áradásoknál rakódtak le, 
sok élő homokkal F kitöltött medret fedtek be, melyen keresztül a diluviális 
tó vize a Tisza völgyét elfoglaló mélyebb tóba ömlött. Helyenként ezek a 
medrek elzárattak, elbosványosodtak, bennök tőzegrétegek keletkeztek, me- 
lyeket kutásásoknál és mély fúrások alkalmával több helyütt feltártak.tr 
A duzzasztógátak fokozatos és folytonos kopása következtében a dilu- 
viális tó vízszine annyira leszállt, bogy a Duna-Tisza közén a Duna medrét 
elfoglaló tó két részre oszlott. IKeletkezett egy felső tó, a mely Vácz- 
Szentendrétől Promontor-Kóbányáig tartott. s ezt nyugatról a buda-pilisi 
hegyek, keletről a mogyoród-váczi halmok határolják; továbbá egy alsó tó, 
melynek nyugati partja a már szárazon lévő pontusi rétegek, keleti partja 
pedig a Bajától Kiskőrösig látható homoklerakódások és a Kecskemét- 
Czegléd között huzódó hát volt. Ezen a háton ez időben is még folyton 
sok meder húzódik keresztül, melyek majd tiszta élő homokkal, azaz éles 
folyómedri homokkal vannak kitöltve, majd pedig futóhomokot és élő 
homokot keverve találunk bennök. Ez azt mutatja, hogy ezidőben már 
mozgott a futóhomok a háton s a szél ezt a futóhomokot 18 belefújta a 
mederbe, elzárta vele a viz folyását s az más úton keresett magának le- 
folyást. A futóhomok jelénléte megmagyarázza azt is, hogy mért nem 
tudott ezen a háton keresztül mélyebb főmeder kifejlődni, miért kellett 
ennek a lefolyásnak oly nagy területet elfoglalnia és oly sok ágon keresz- 
tül történnie. 
A víz folyásának iránya ugyanis nyugat-keleti, az uralkodó szél 
pedig északnyugat-délkeleti volt; így a homokbuczkák a víz folyásával 
keresztben haladtak s a meglevő medreket minduntalan eltorlaszolták, a 
viz folyását minduntalan más mederbe szorították. 
A folyóvizek ezen vándorlása a háton még a legújabb időben is 
tartott, a mit azon körülmény bizonyít, hogy közel a felszínhez, az 
1—4 méternyi futóhomok-takaró alatt a mai mélyedményekben majd- 
nem mindenütt megleljük az éles csillámos élő homokot, a mely csakis 
mozgó vízből rakódhatott le. A typusos futóhomok szemei le vannak 
gömbölyítve, benne csillám nincs s így a mederbeli élő homoktól köny- 
nyen meg lehet különböztetni. 
A felső tavat Budafoktól Kőbányáig húzódó szarmata- és mediterrán- 
korú mészkőszirtek duzzasztották fel, melyeknek maradványait a Duna 
0 pontja alatt Erzsébetfalvánál ma is megtalálhatjuk. 
k A mozgó folyó vízből lerakodó szögletes, éles homokot nevezik élő homoknak. 
xx Hornós LÁSszLó dr.: Kecskemét altalaja. Földtani Közlöny. XXV. kötet, 
11—12. füzet. 
