A DUNA-TISZA KÖZÉNEK AGROGEOLOGIAI LEIRÁSA, 307 
csendesebb folyásból kikerülő anyag fedi be, a mely már a vízfolyás 
árterén rakódott le, midőn az medrét innen északra hajtotta. 
A folyók medreiket mindig a keményebb anyagba vájják bele, lát- 
juk ezt a Duna egész középső szakaszán; a balpartot — a hol a kemé- 
nyebb és idősebb rétegek vannak — folytonosan mossa, a jobb partot 
pedig tölti fel. 
Így a fensik alján folyó víz is észak-kelet felé hajtotta medrét s ott 
a lösz alatt levő szilárdabb rétegeket elmosta, a déli partot pedig el- 
iszapolta. 
A meder a fensik alján egész a legújabb időkig megmaradt, bár 
csak mint mellékágnak másodrangú jelentősége volt s ma az alsó felén 
a Ferencz-csatornát vezették keresztül. 
A Dráva a mai medrénél jóval délebbre fekvő Vuka völgyén át 
folyt a dunavölgyi tóba s a Fruskagorának nyugati oldalait mosta. 
A Fruskagora északi nyulványai északfelé bele nyultak a tóba, a 
titeli löszsziget is hozzátartozott s csak az újabb időben választatott el 
tőle, midőn a Duna is főmedrét ebbe a déli vízfolyásba helyezte át. 
A Fruskagora nyulványain mindenütt megtaláljuk mind a két lösz- 
réteget, a Vuka és Dráva között azonban csak a felső lösz van meg, a 
mely itt édesvizi finomszemű homokrétegekre települt rá. 
(A térképen ez tévesen van diluvialis magaslatnak rajzolva, a meny- 
nyiben a Vukától északra eső rész II. lösz, újabbkorú lerakodás. Régi 
löszt csak a Vuka és Bosut között egy keskeny háton találunk, mely a 
Fruskagorát a Bielo hegységgel köti össze.) 
Az aldunai szoros kibővülésével a folyómedrek szintje annyira 1le- 
szállt, hogy végre a telecskai löszháttól délre eső rész is teljesen kiszá- 
radt s reá a II. vagy felső löszréteg rakódott le. De ez a rész nem volt 
egészen száraz, hanem számtalan vízérrel volt át és áthálózva, melyek 
helyenként szétterjedtek és elmocsarasodtak. Az ilyen vizes helyekre hul- 
lott porból nem vált typusos lösz, hanem az összeülepedett szürkés, 
tömődöttebb lerakódássá vált. Ez a löszlerakódás tehát nem egyenletes, 
hanem agyagosabb, tömődöttebb rétegekkel van tarkázva ; az erősen humu- 
szos területekre hullott porból a humuszsavak behatása következtében 
nagy agyagtartalmú lerakodás vált. 
A nyugati részen húzódó homoksáv pedig azért maradt pusztán 
lösztakaró nélkül, mert itt a mozgó alsó homokrétegről a ráhullott lösz- 
port újra kifujta a szél, nem volt állandó szilárd alap, a mely a hulló 
port megkötötte volna. A lehullott port a száraz időszakban a szél ismé- 
telten lefujta. Az egész Duna-Tisza közén és az Alföldön is mindenütt 
tapasztalhatjuk azt, hogy a homokterületek nem boríttattak be lösztakaró- 
val, azok még a löszvidéken is pusztán takaró nélkül állanak. A homo- 
kon csak ott marad meg a lösztakaró, a hol a homok nagyon nedves 
