A DUNA-TISZA KÖZÉNEK AGROGEOLOGIAI LEIRÁSA. 309 
. kis hátat alkot, a mely az úgynevezett Kigyós csatornát — egy régi Duna- 
medret —- mintegy 30—35 km. hosszan kiséri végig. 
A Dunapataj felett fekvő kavicslerakodást is ilyen löszréteg fedte 
be. Innen délre Kalocsáig a hát sokszorosan meg van szakítva, rajta igen 
sok, víz-ér huzódik át. A Kalocsa alatt fekvő részen pedig csak néhány 
löszhátat találunk elszigetelve. 
A völgy alsó része ugyanis a legutolsó időkig víz alatt volt, később 
elmocsarasodott s így nem volt alkalmas terület a löszképződésre. 
Az alluviális korú löszhátat keletről és nyugatról két főmeder sze- 
gélyezte, a nyugati megmaradt főmedernek, míg a keleti feltöltődött, el- 
" mocsarasodott. Ma már csak 2—3 km. széles mocsárvonalak jelzik a 
régi meder helyét. Az alsó részen, a Kiskőrös— Kalocsa között levő 
vasútvonal mellett, mélyebb rétegű tőzeg telepek is vannak ebben a régi 
mederben s innen egész Baján felülig mindenütt találunk a mederben 
tőzeget. 
A Duna völgyét kitöltő tó leapadásával már csak igen kevés viz 
folyt a háton keresztül a Tisza völgyébe s végre már csak a legmélyebb 
völgyekben a tavaszi árhullám egy része. 
Ilyen mélyedményt találunk Kecskemét és Szabadszállás között, 
melyen még a XVIII.-ik század végén is folyt a Dunából Szeged alá a víz. 
Ennek a mélyedésnek ma is csak 100—105 m. a tengerszine fölötti magas- 
sága, benne furásoknál 2—3 m. mélyen mindenütt találni régi humuszos 
réteget, tehát a futóhomok nem régen teríthette be azt. 
Mélyfurás pedig ebben az érben 8—10 m. mélységben egy hatalmas 
homokréteget tár fel, melynek anyaga élő homok volt, tehát mozgó víz- 
ből rakodott le. 
A homok területen levő laposokban mindenütt mocsarak keletkez- 
tek, a homokbuczkák pedig beerdősültek. Még ma is látni helyenként ezen 
régi erdei vegetátiónak maradványait, kisebb erdőfoltokat, melyekben 
1—1!/2 m. átmérőjű tölgyfák állanak. 
Az erdőket a történelmi időben többször felgyujtották, hunok, tatá- 
rok, törökök s a homok ez által mindannyiszor felszabadult védő takarója 
alól s megindult. 
A mult század elején is volt egy nagyobb mérvű mozgása a homok- 
nak, midőn több négyzetmértföldnyi területet borított el 1—11/2 méter 
vastagon. 
A csendesebb időben, midőn e homokot erdő, a laposokat nádas 
borította, a síkabb területen nagyobb foltokon löszlerakodás keletkezett : 
így Kecskemét körül, Lajosmizse alatt és Halas környékén. Ezen lösz- 
foltokat azonban sok helyütt újabban megint beterítette a futóhomok. 
A futóhomok, mely a Duna-Tisza köz középső részét foglalja el, 
mindazon törmelékkúpokból került ki, a miket a Vértes-Bakony hegysé- 
