312 TREITZ PÉTER 
lekednek egymással. A téli-tavaszi nedvesség meggyűlemlik a mélyebb 
pontokat elfoglaló semlyékekben és lassanként délkeletfelé elfolyik a Tisza 
völgyébe. Néhol egy-egy buczka belefut a vízfolyásba és elzárja azt, azon- 
ban a víz folyását ez nem tudja megakasztani, csak meglassítja; a 
víz a buczka laza anyagába beszüremkedik s mint fakadó víz jut a déli 
oldalon a felszínre. 
A talajvíz az egész háton a mélyedésekben 2—3 m mélyen feltalál- 
ható, a talajvíz szintje a felszín emelkedésével lépést tart, úgy hogy ha a 
semlyék t. sz. magassága pd. 103 m s itt a talajvíz 1 !/2 m mélyen fek- 
szik, a következő buczkacsoport 135 m magasságban van a völgyekben a 
buczkák között — midőn a buczkák magassága 8—10m — a víz 2—3 m 
mélyen mindig megtalálható. 
A talajvíz mindig emelkedik a felszínnel, de annyira sehol, mint itt 
ezen a homokterületen. A laposak nagy víztartalma, illetve nedves volta, 
az altalajban fekvő agyag- és márga-rétegekben leli magyarázatát; ez az 
állandó nedvesség teszi ezt a homokterületet oly termékenynyé. A bucz- 
kák víztartalmukat nem a hajcsövesség útján kapják, hanem a víz pára 
alakjában kerül a mélyből a felszínreY s ez az oka, hogy a homok még 
a legnagyobb aszályban sem szárad ki teljesen, mert a felszín alatt 20— 
25 cm-re mindig nedves réteget találunk. 
A homok ezen állandó nedvességének köszöni termékenységét. A ho- 
mok minősége az egész háton úgy chemiai, mint fizikai tekintetben 
nagyon változó. 
Az előbbiekben már utaltam volt a duna-tiszaközi hát nyugati és 
keleti oldalán levő homokok szemcséinek különböző nagyságára, a mi egy- 
úttal összefüggésben van a buczkák magasságával is. 
Minél nagyobb ugyanis a homok szeme, annál nagyobb, illetve 
magasabb buczkát képes belőle a szél feltornyosítni. A nyugati részen 
levő buczkák 10—20 m magasak, a keleti részen 5 m-nél magasabb bucz- 
kák a ritkaságok közé tartoznak. 
A Duna vize igen meszes, iszap- és homokrétegeiben is sok mész 
van s ezért a Duna völgyében lévő homoklerakodások 2—12 "/o meszet 
tartalmaznak. Kelet felé haladva a homok mésztartalma folytonosan csök- 
ken. A Tisza jobbpartján lévő futóhomok egészen mésztelen. 
A Duna völgyében lévő homokok színe fehér, vasoxydvegyület igen 
kevés van bennök, a Tisza felé haladva a homok színe előbb sárga, azután 
sötét narancsszínű, végre vörösbarna lesz, a mésztartalom fogy 8 a vas- 
tartalom emelkedésénél fokozódik annak termékenysége is. 
A homokterület felszínét az alluviumban nagy erdő födte, melynek 
humusza átjárta a homok felső részét. Az erdei humusz sok vasat tar- 
x TREITrzZ PÉTER: Földtani Intézet évi jelentése 1900. 
