328 SCHAFARZIK FERENCZ 
a nevezett országok geologia fölvételei, nevezetesen a magyar oldalon, 
nem egy becses és helyesbítő részletet eredményeztek, úgy hogy ma sok- 
kal biztosabban lehet a Kárpátok és a Balkán közötti hegyvonulatok 
lefutását feltüntetni. 
Hosszas fejtegetések helyett legyen szabad az Aldunai Hegység egyes 
vonulatainak lefutását a mellékelt vázlat segítségével röviden megvilágí- 
tanom (1. X. tábla 1. ábra). 
Keletről nyugatra haladva legelőször is a nagy kárpáti flyschzóna 
néhány töredékes roncsait látjuk, a mely zóna épen hogy még a Dunát 
eléri. 
Erre következik, Suzss jelölését megtartva, az I., a juramész néhány 
hosszabb rögéből álló vonulat. Ehhez csatlakozik a II., kristályos pala- 
kőzetekből álló zóna, INkevY Kozia-vonulata. Fzután a III., a juramész 
jobban összefüggő vonulatára bukkanunk Baia de Aramatól Verciorováig, 
a melynek átlépése után ismét kristályos palakőzeteket találunk, s ezek 
mint IV. zóna ÍNkeY Mundra-vonulatának közvetetlen folytatását képezik. 
A felsorolt négy vonulat határozott DNy-i csapású, a mi a Duna felé 
DDNy-iba megy át. 
Míg az I. vonulat egyáltalán nem nyulik át a Dunán, a II. pedig 
csak egész kis részével, addig a III. és IV. zóna tisztán D-i csapással 
messzire lehuzódik Szerbiába, egészen a Timokie. A III. vonulatban a 
lassankint fogyó juramész-zónát az ujonnan hozzájáruló krétaformatio 
helyettesíti. 
Az egymás között párhuzamosan következő zónák (I—IV) a hegy-. 
ség homorú szélének ránczait alkotják. Ezután hegységünk centralis terü- 
letére lépünk. 
Látszólag zavaros hegyvidék ez, a melyet eddig csupán egyes rész- 
leteiben vontak a fejtegetések körébe. Úgyszólván magja az egész hegy- 
rendszernek és orogenetikailag kétségkívül annak legrégibb kiemelkedése. 
Petrozsénytől nyugatra a Mundra- és Surián-vonulatok között kiindulva, 
a Szarkó vidékén egészen 35 km-nyire kiszélesedik és harántkiterjedése 
még tovább a Duna felé is 25—27 km. 
Oly terület ez, a melyet egész hosszában nagy eruptiv tömzsök fel- 
lépése jellemez, a melyek részint bázisosak, részben pedig savanyúak. Az 
előbbiekhez tartozik a juczi nagy gabbro és serpentin előfordulás a Duna 
mellett, valamint egy hasonló kőzetekből álló tömzs Salas mellett a Timo- 
kon is. Ezek mellett egy egész sorozatát találjuk a gránitmassivumoknak; 
még pedig a Retyezátot, a Vu. Petrit, a Muntye miket, a Boldovén 
massivját,F a Kerbeleczet és végül Szerbiában e zóna déli folytatásába 
eső nagy gránittömzsöt a Sasak patak mellett. 
" HSUuEss tévesen Mundra-vonulatnak nevezi. 
RÉ ta ém 
