330 SCHAFARZIK FERENCZ 
A jelzett három csoport chronologiai megitélésében azonban annak a 
felfogásnak kell majd hódolni, hogy e három csoportban eruptiv köőzetnek 
bizonyult valamennyi betelepülés és injectió időben a gránittömzs korához 
közel áll és ezzel együtt fiatalabb mint a harmadik csoportnak a lakkolithos 
tömegektől még átalakított phyllitjei. 
Hogy a kristályos palák harmadik, második és első csoportjának a grá- 
niteruptiók következtében contactmetamorphosist szenvedett lerakódásai mily 
geologiai korúak, azt ez idő szerint eldönteni nem lehet, miután ezen átvál- 
toztatott lerakódásokban a szerves maradványoknak minden nyoma hiányzik. 
Az összes geologusok tapasztalata alapján, a kik a krassó-szörényi hegység 
fölvételével foglalkoztak, fel lehet említeni azonban azt a tényt, hogy a grá- 
nitok feltörése mindenesetre a culmüledékek lerakódása előtt történt, miután 
az utóbbiak gránit- és kristályos palahömpölyöket tartalmaznak és másfelől 
contactmetamorphosist nem szenvedtek. 
Daczára annak, hogy az alaphegység egykor összefüggő üledékes 
takarója későbbi orogenetikai folyamatok következtében erősen széttöre- 
dezett és hogy nevezetesen az erosió a tertier folyamán nagyrészt eltávo- 
lította azt, mégis a czentrális zóna massivjai között a teknőkbe begyűrve 
annak jelentékeny része megmaradt. 
Elegendő egy pillantást vetnünk a mellékelt vázlatra, hogy az üle- 
dékes vonulatok hálózatos összefüggését felismerjük. 
E vonulatok kigyózva nyulnak végig a massivumok között és épen 
ezért nem is tulajdonítanék azoknak a hegyes szögeknek nagyobb jelentő- 
séget, a melyek hegységünkben nemcsak Mehádiánál, hanem mindazon 
massivumok két végén észlelhetők, a melyek egykori lakkolithokat rejte- 
nek magukban, mert ezeken a helyeken nem tulajdonképeni vonulatok, 
hanem csupán az oválisan megnyúlott hegycsomók ékelődnek ki. Hogy 
a centrális zóna csapását helyesen foghassuk föl, el kell tekintenünk az 
egyes részek rétegeinek csapásától és csupán az egész zóna középvonalá- 
hoz kell magunkat tartanunk. Ez az átlagos csapás északon DNy-i, lejebb, 
a Duna mellett pedig DDNYy-i, Szerbiában azután átmegy egészen D-i, sőt 
DDK-i irányba is. A centrális zóna átlagos csapása tehát teljesen meg- 
fele! az egész hegység lefutásának. A centrális zónában lévő V., VI. és 
VII üledékes vonulat legnagyobbrészt a lerakódásoknak az alsó carbontól 
föl a doggerig terjedő sorozatából áll, azonkívül pedig transgredáló tithon- 
meszekből, sőt az alsó kréta homokköveiből, márgáiból és meszeiből is. 
Alsó carbon a VI. és VII. vonulatban fordul elő, az előbbiben Spiri- 
fer striatus, MARTIS-nal; a produetiv carbon a VII-ben Ujbánya mellett; 
porphyrkitörések és verrukano az V., VI. és VII-ben; lias az V. déli 
részében, továbbá a VI. és VII-ben, melyek közűl az utóbbi a bal parton 
Kozlánál s vele szemközt a szerb parton is szenet tartalmaz ; dogger a VI-ban 
a Szárkón és a VII-ben Szvinyicza mellett, . valamint a szerb Greben- 
